Справа № 820/11627/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 р.Справа № 820/11627/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016р. по справі № 820/11627/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1, проведеної на підставі наказу від 25.03.2015 р. № 377; визнати протиправними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.06.2015 р. № ; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2015 року № , винесене ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі № 820/11627/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, проведеної на підставі наказу 25.03.2015 р. №377.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.06.2015 року №, винесене ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі № 820/11627/15 та прийняти нову постанову, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що відповідно до податкової інформації, отриманої від АТ «Дельта Банк» та центральної бази даних ДРФО Міндоходів позивач протягом 2013 року отримав дохід у вигляді додаткового блага, а саме, на підставі додаткового договору № 2 від 27.11.2013 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2007 року, ОСОБА_1 анульовано частину заборгованості у суму 537472,50 грн. У зв'язку з отриманою вищевказаною податковою інформацією відповідачем на підставі п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України було видано наказ № 377 від 25.03.2015 року про проведення документальної невиїзної перевірки позивача, який разом із повідомленням про проведення перевірки направлено позивачеві рекомендованим листом. Перевіркою будо встановлено, що позивач всупереч вимогам пп.49.18.4 ст.49.18 ст.49 Податкового кодексу України не подавав податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, та не сплатив податку з доходів фізичних осіб з отриманого ним додаткового блага у вигляді суми анульованого боргу. З огляду на викладене, стверджує, що відповідач при призначенні та проведенні перевірки, а також при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а відтак, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі № 820/11627/15, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Вказує, що відповідачем не дотримано вимог пп.17.1.6 п.17.1 ст.17, п.79.2 с.79 ПК України щодо надіслання позивачеві наказу на перевірку та повідомлення про проведення перевірки, оскільки таких документів ОСОБА_1 не отримував. При цьому, такі обставини підтверджується самим відповідачем в акті перевірки, з якого вбачається, що перевірка була розпочата за відсутності доказів повідомлення про вручення позивачеві копії наказу про проведення перевірки. Враховуючи викладене, вважає, що дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області при призначенні та проведенні перевірки є протиправними, а винесене за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення від 04.06.2015 року № - незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб громадянином ОСОБА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за 2013 рік.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №1129/20-31-17-02-08/НОМЕР_2 від 20.04.2015 року, яким зафіксовано порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 :

- абзац "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164,п 49.1, п 49.2, п.п.49.18.4. п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого виявлено неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013р., в якій не визначено та не сплачено, у строки, встановлені законодавством, суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в результаті отримання доходу у вигляді додаткового блага;

- п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, а саме несплата суми податкового зобов'язання з податку не доходи фізичних осіб за 2013 рік на загальну суму - 91140,93 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки ДПІ у Київському районі м. Харкова прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 04.06.2015 року № на загальну суму 114096,16 грн., з яких 91140,93 коп., - за основним платежем та 22955,23 грн., за штрафними санкціями.

Не погодившись з діями відповідача про призначення та проведення перевірки, а також з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, проведеної на підставі наказу 25.03.2015 р. №377, а також про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.06.2015 року №, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем не дотримано встановленої законом процедури проведення позапланової документальної перевірки, у зв'язку з чим прийняте за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена вимога є однорідною з іншими позовними вимогами та передбачає один і той самий спосіб захисту прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236, Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкові політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавств з питань сплати єдиного внеску.

Відповідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

За приписами п.п.79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З наведених норм вбачається, що податковий орган має право приступити до проведення позапланової невиїзної документальної перевірки виключно за умови виконання вимог п.п.79.1., 79.2 ст.79 ПК України щодо направлення платнику податків наказу та письмового повідомлення про дату початку та місце її проведення саме виключно до початку перевірки.

При цьому, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, відповідно до яких платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом;

Недотримання податковим органом вимог п.п.79.1, 79.2 ст.79 ПК України не відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, допускає можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання платником податків обов'язку надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.01.2015 року по справі № 21-425а14, яка в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування.

Так, колегія суддів Верховного Суду України дійшла висновку, що аналізованими нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, копію наказу № 377 від 25.03.2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмове повідомлення від 25.03.2015 року № 23/4043/Е/20-31-17-02-14 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано платнику податків ОСОБА_3 25.03.2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, станом на 14.04.2015 року (початок проведення перевірки) повідомлення про вручення вищевказаного поштового відправлення не повернулось (а.с.13-14).

Тобто, станом на момент проведення позапланової невиїзної перевірки 14.04.2015 року позивачем не отримано наказу №377 від 25.03.2015 року та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення невиїзної перевірки, що унеможливило виконання позивачем передбаченого п.85.2 ст.85 ПК України обов'язку надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Незважаючи на це, відповідачем в порушення вимог пп.17.1.6, п.79.1, п.79.2 ст.79 ПК України було розпочато перевірку за відсутності доказів повідомлення платника податків про її початок.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів направлення на адресу ОСОБА_1 наказу про призначення перевірки та повідомлення про проведення перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при проведенні документальної позапланової перевірки ОСОБА_1, проведеної на підставі наказу від 25.03.2015 р. № 377, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що нормами ст.86 ПК України передбачено оформлення результатів перевірок платників податків, зокрема, у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, на підставі висновків акту перевірки контролюючий орган приймає податкове повідомлення-рішення, які надсилаються платнику податків у встановлений законом спосіб.

Тобто, правовим наслідком контрольно-перевірочної роботи податкового органу у спірних правовідносинах є саме винесення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених у справі обставин, системного аналізу вищенаведених норм права, обов'язку врахування висновків Верховного суду України при застосуванні таких норм права, колегія суддів вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є задоволення позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 04.06.2015 року № як такого, що є правовим наслідком невиїзної перевірки позивача, проведеної із суттєвими порушеннями приписів норм законодавства.

За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача-суб'єкта владних повноважень.

Відповідач правомірності своїх дій щодо проведення перевірки ОСОБА_1 та прийнятого за результатами перевірки податкового повідомлення-рішення належним чином не довів, а отже, наявні підстави для визнання цих дій протиправними та скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2016р. по справі № 820/11627/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 22.02.2016 р.