Справа № 826/25305/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М,

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №923,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2015 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №923 від 08 травня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №923 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану ухвалу - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи адміністративний позов ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом оскарження у даній адміністративній справі є відповідність чинному законодавству України наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №923 від 08 травня 2015 року, відповідно до п. 7 якого, за порушення трудової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виявилось в порушенні правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №155 від 22 лютого 2012 року, інспектору патрульної служби взводу патрульної служби Фастівського МВ ГУМВС України в Київській області сержанту ОСОБА_3 оголошено догану.

Сторонами не заперечується, що позивач, ОСОБА_3, 03 липня 2015 року ознайомився з оскаржуваним наказом №923.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва 12 листопада 2015 року, що підтверджується датою на відбитку календарного штемпелю, що міститься на конверті (а.с.33).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому за загальним правилом строк звернення до суду, у тому числі у справах щодо звільнення з публічної служби, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Заперечуючи пропуск строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач посилається на спроби досудового врегулювання спору щодо правомірності накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Так, колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку має місце спір, пов'язаний з проходженням та звільненням з публічної служби.

Строк звернення до адміністративного суду у справах такої категорії складає один місяць з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Такий строк є спеціальним, оскільки спір пов'язаний з проходженням публічної служби, відтак, він не є трудовим спором і як наслідок, на нього не розповсюджуються загальні правила як досудового, так і судового врегулювання спору.

Враховуючи те, що позивач дізнався про порушення своїх прав 03 липня 2015 року - тобто з дня ознайомлення з наказом №923, пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду.

Натомість, п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних спорів» роз'яснює, що при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що станом на дату надання Пленумом Вищого адміністративного суду України зазначеного роз'яснення, діяла інша редакція ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства.

Так, ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції від 11 березня 2007 року) містила банкетну норму, яка встановлювала, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, відповідно до пп.. 33 п. 3.7 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції від 07 липня 2010 року (набрала законної сили 03 серпня 2010 року), ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України доповнено реченням такого змісту: «Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк».

Отже, станом на дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом у справі щодо проходження публічної служби, ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено місячний строк звернення до адміністративного суду.

За правилами, встановленими ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №923, а доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 22.02.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.