Справа № 299/1873/15-а
Суддя: Рішко Г. І.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1873/15-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2016 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3В, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог про закриття провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Закарпатської області, комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №290 від 07.05.1996 року протиправним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Закарпатської області, комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" про визнання розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №290 від 07.05.1996 року протиправним.

Ухвалою суду від 14.01.2016 року до участі в розгляді справи залучено ОСОБА_6 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представником третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_4, в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про закриття провадження по справі, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Клопотання мотивує тим, що позивач оскаржує розпорядження голови ОСОБА_5 РДА про визнання права власності на житловий будинок, яке по своїй суті є індивідуальним актом. Розглядаючи дану справу, позивач вважає, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

В судовому засіданні представник третьої особи адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив суд таке задоволити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечили щодо задоволення клопотання представника третьої особи.

Представник відповідача ОСОБА_5 РБТІ ОСОБА_3 залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Розглянувши клопотання представника третьої особи, заслухавши думку позивача, його представника та представника відповідача, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень», відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 цього ж Кодексу, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вказаної норми Закону, для розгляду справ в порядку адміністративного судочинства необхідні дві обставини - наявність публічно-правового спору, та у цьому спорі хоча б однією із сторін має бути суб'єкт владних повноважень.

В узагальненні судової практики з питань розмежування юрисдикції загальних, господарських і адміністративних судів зазначається: «При проведенні узагальнення установлено, що у судів виникають труднощі у визначенні правової кваліфікації спору, тобто чи є спір публічно-правовим, за участю суб'єкта владних повноважень, публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права, фізичної особи, з іншого, або чи є спір про цивільне право. Судами не завжди ураховується, що індивідуальні акти органів місцевого самоврядування, якими реалізується волевиявлення територіальної громади, як учасником цивільно-правових відносин, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватно-правовий характер».

В даному випадку позивач оскаржує розпорядження голови ОСОБА_5 РДА про визнання права власності на житлові будинки, яке по своїй суті є індивідуальним актом.

Стаття 15 ЦПК України визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, п.1 ч.1 якої вказує, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 РДА та КП Виноградівське РБТІ про визнання розпорядження голови ОСОБА_5 РДА протиправним, стосується спору щодо визнання права власності, а саме вирішення спору щодо визнання права власності на жилий будинок.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних відносин та не робить даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно - правових відносин.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що в даних правовідносинах має місце спір про цивільне право, дана справа повинна бути розглянута за правилами цивільного процесуального законодавства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 17, 157, 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Закарпатської області, комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №290 від 07.05.1996 року протиправним - закрити.

Розяснити позивачу його право звернутися із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_7