Справа № 820/5344/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 лютого 2016 р. № 820/5344/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Крючкової Л.О.

представників відповідача - Зуєвої І.В., Дмитроняк А.С.

прокурора - Овчарової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Харківська державна академія фізичної культури
до Державна фінансова інспекція в Харківській області
про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Харківська державна академія фізичної культури, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Держаної фінансової інспекції у Харківській області від 15.05.2015 року №032-25/3441.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не вчиняв правопорушень законодавства у сфері господарювання, у т.ч. в частині використання бюджетних коштів, проведення державних закупівель, бухгалтерського обліку тощо, про які згадується в акті ревізії №032-11/2 від 08.04.2015 р. На думку позивача, викладені в згаданому акті ревізії судження органу державного фінансового контролю в оспорюваній частині є помилковими, адже штучно встановлено ДФІ внаслідок перекручення та спотворення дійсних фактичних обставин розпорядження бюджетними коштами. Позивач вважає, що спірним рішенням суб'єкт владних повноважень необґрунтовано поклав на академію обов'язок виконання певних дій, тоді як позивачем не скоєно правопорушень у бюджетній сфері, а також у сфері розпорядження державними фінансовими ресурсами тощо.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення заявлених вимог.

Відповідач - Державна фінансова інспекція в Харківській області, з позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень (т.1 а.с.192-193) проти позову зазначив, що ревізія Харківської державної академії фізичної культури проведена працівниками ДФІ в Харківській області цілком об'єктивно, висновки про наявність фактів порушень у діяльності позивача є правомірними та обґрунтованими. Судження ДФІ з приводу не підтвердження фактично понесених фінансових витрат бухгалтерськими документами відповідають фактичним обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак спірна вимога є правомірною.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, викладені у запереченнях на позов, просили суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заперечення ДФІ у Харківській області та наполягав на відшкодуванні позивачем необґрунтованих витрат бюджетних коштів, а також просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що ДФІ в Харківській області на виконання п. 2.2 Плану контрольно - ревізійної роботи Держфінінспекції України та п. 1.1.2.1 плану контрольно - ревізійної роботи Держфінінспекції в Харківській області на 1 квартал 2015р. проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності вищих навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки України, в Харківській державній академії фізичної культури за період з 01.09.2012 по 31.01.2015 року.

Результати ревізії оформлені актом №032-11/2 від 08.04.2015 р. (т.1 а. с. 22-79).

Не погодившись із висновками ДФІ, викладеними у вказаному акті, Харківська державна академія фізичної культури надала заперечення від 08.04.2015 року, які частково були прийняті та враховані відповідачем.

Отже, державний орган контролю - ДФІ, погодився, що деякі висновки контролюючих не відповідають фактичним обставинам та необ'єктивні.

15.05.2015 р. відповідач - ДФІ в Харківській області, посилаючись на названий вище акт ревізії, видав спірну вимогу №032-25/3448. (т.1 а. с. 166-173).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення у формі вимоги, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті ревізії, суд встановив, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Частиною 2 ст.2 згаданого вище Закону передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

У силу положень ч.1 ст.4 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

З положень наведеної норми закону чітко і безумовно слідує, що законодавець надав органам державного фінансового контролю повноваження по встановленню винних у допущенні фактів порушення законодавства посадових осіб та матеріально відповідальних працівників підконтрольної установи.

Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (затверджено постановою КМУ від 20.04.2006р. №550; далі за текстом - Порядок №550), положення якого спрямовані на законодавчу деталізацію правовідносин з приводу реалізації органами державного фінансового контролю владних управлінських функцій контролю у спосіб проведення інспекцій також зазначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органам державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до п.46 Порядку №550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Аналізуючи положення наведених норм законодавства, суд доходить висновку, що письмова вимога органу державного фінансового контролю за своєю правовою суттю є рішенням суб'єкта владних повноважень, породжує для зобов'язаної особи правові наслідки у вигляді необхідності вчинення певних дій, а відтак, з огляду на приписи ст.8 Конституції України, має, по-перше, містити чітке викладення суті владного припису, котре унеможливлює неоднозначне розуміння як змісту, так і порядку виконання висунутої органом управління вимоги, по-друге, допускати реальну можливість виконання владного припису.

Проте, при виданні спірної вимоги в оскарженій Харківською державною академією фізичної культури частині суб'єкт владних повноважень не забезпечив дотримання закону, позаяк владні приписи власного письмового рішення виклав не чітко, не зрозуміло, що створює ймовірність їх неоднозначного і множинного тлумачення та спричиняє неможливість їх виконання.

Так, ДФІ у Харківській області у пункті 1 спірної вимоги пропонує стягнути з винних осіб у порядку, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України, завдану Академії матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 686718,00 грн. та в пункті 3 - забезпечити відшкодування винними особами шкоди, заподіяної академії в результаті надання платної послуги з проживання у гуртожитках академії 16-ти іноземним студентам - громадянам Індії за вартістю нижчою, ніж затвердженою по академії, в загальній сумі 14584,61 грн. в порядку та розмірах, передбачених ст.ст.130-136 КЗпП України.

Проте, такі вимоги є незрозумілими, оскільки інспекція не з'ясувала та не встановила, який саме вид відповідальності слід застосувати. Під час розгляду справи ДФІ також не надано суду чітких та зрозумілих пояснень які саме дії слід вчинити підконтрольній установі для усунення виявленого порушення, як саме було встановлено дане порушення, яким чином було встановлено розмір збитків.

У спірних пунктах 1 та 3 вимоги, суб'єкт владних повноважень не навів конкретного переліку осіб, винних у скоєнні зафіксованих в акті ревізії порушень законодавства, хоча в силу ст. 4, п.7 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та п.2 Порядку №550 був обтяжений обов'язком встановити порушників - посадових осіб підконтрольної установи та порушників - матеріально відповідальних осіб підконтрольної установи.

Судовим розглядом встановлено, що недоотриманя позивачем власних надходжень від надання платної послуги з проживання у гуртожитках при проведенні ревізії в сумі 686718,00 грн., відбулася внаслідок не включення витрат на оплату праці з нарахуваннями чотирнадцятьом з двадцяти двох штатних посад працівників, в тому числі завідувача гуртожитку, завідувача камерою схову, паспортиста, кастелянки, швейцара (чергового гуртожитку), прибиральниці.

Так, академією до вартості платної послуги з проживанням у гуртожитках включались витрати на утримання 8-ми штатних посад працівників гуртожитків, передбачені в штатних розписах академії за спеціальним фондом кошторису, а 14 посад не були включені, оскільки вони фінансуються за рахунок державного бюджету.

Відповідно до пункту 8 статті 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах, зокрема, принципу цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Пунктами 7 та 8 статті 13 Бюджетного кодексу України, встановлено, що передача коштів між загальним та спеціальним фондами бюджету дозволяється тільки в межах бюджетних призначень шляхом внесення змін до закону про Державний бюджет України, прийняття рішення про місцевий бюджет або про внесення змін до нього (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 57 цього Кодексу).

Платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Таким чином з вищенаведених норм вбачається, що заробітна плата працівників студентських гуртожитків повинна забезпечуватися коштами державного бюджету.

Згідно статуту Харківської державної академії фізичної культури (т.2 а.с.68-89), академія є бюджетною неприбуткової установою і відповідно до п.12 ст.2 Бюджетного кодексу України повинна утримуватися за рахунок державного чи місцевого бюджету.

Однак, пунктом 4 статті 13 Бюджетного кодексу України передбачено, що для фінансування вищих навчальних закладів можуть залучатися власні надходження бюджетних установ, що отримуються додатково до коштів загального фонду у залучаються до спеціального фонду. Отже, студентські гуртожитки як структурні підрозділи вищих навчальних закладів можуть фінансуватися за рахунок коштів як загального так і спеціального фондів, що в свою чергу відображається в наданому кошторисі.

Крім того, підпунктом 9 пункту 3 постанови №346 "Про затвердження Методики розрахунку орієнтованої середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта" від 20.05.2013 року встановлено, Заклади, установи розраховують вартість підготовки за державним замовленням одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, слухача за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання на плановий рік згідно з порядком, затвердженим МОН разом з Мінекономрозвитку та Мінфіном, з урахуванням: витрат на утримання гуртожитку з розрахунку на одного мешканця гуртожитку, який є учнем, студентом, аспірантом, докторантом, слухачем і навчається за державним замовленням, зокрема на оплату праці персоналу гуртожитку та нарахувань на оплату праці, придбання матеріалів, інвентарю, інструментів, запасних частин, медикаментів, дезинфікуючих та пральних засобів, м'якого інвентарю, меблів, проведення поточного ремонту, технічного огляду та технічного обслуговування будівель та приміщень гуртожитку, встановлення охоронної, пожежної сигналізації, придбання або створення основних засобів, капітальне будівництво, ремонт, оплату комунальних послуг та енергоносіїв, а також відрахувань профспілковим організаціям на проведення культурно-масової та фізкультурної роботи відповідно до законодавства.

Наведені недоліки в реалізації суб'єктом владних повноважень управлінської функції у спірних правовідносинах суд вважає суттєвими, котрі не можуть бути усунуті судом при вирішенні адміністративного спору з огляду на положення ст.ст.6, 8, 19 Конституції України, а відтак, є окремими, самостійними і достатніми підставами для визнання спірного рішення протиправним.

Щодо пункту 2 вимоги ДФІ в Харківській області №032-25/344 з пропозицією забезпечити відшкодування необґрунтованих витрат бюджетних коштів на виплату стипендії аспіранту ОСОБА_5, який був відрахований з ХДАФК за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, в загальній сумі 24567,66 грн., суд зазначає наступне:

Судом встановлено, 30 вересня 2011 року, на підставі наказу Харківської державної академії фізичної культури №423 до аспірантури за спеціальністю 24.00.02 - "Фізична культура, фізичне виховання різних груп населення", з відривом від виробництва з 01.10.2011 р. по 30.09.2014 р. був зарахований гр. ОСОБА_5.

03.10.2011 року між ОСОБА_5 та Харківською державною академією фізичної культури укладено типову угоду про підготовку аспіранта (доктора) за рахунок державного замовлення №2 (т.2 а.с.91).

На підставі рішення вченої ради Харківської державної академії фізичної культури від 08.04.2013 року наказом від 08.04.2013 року №36, за невиконання індивідуального плану з 01.04.2013 року ОСОБА_5 був відрахований із аспірантури.

Правовідносини між Харківською державною академією фізичної культури та аспірантом ОСОБА_5 виникли та тривали з 01.10.2011 року по 08.04.2013 року, на час яких діяв Закон України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 року.

Статтею 58 Закону України "Про вищу освіту" (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, основними формами підготовки наукових і науково-педагогічних працівників вищої кваліфікації є аспірантура (ад'юнктура) і докторантура.

Аспірантура (ад'юнктура) і докторантура створюють умови для безперервної освіти, підвищення науково-педагогічної і наукової кваліфікації громадян і здобуття наукового ступеня кандидата або доктора наук.

Підготовка кандидатів і докторів наук здійснюється вищими навчальними закладами третього і четвертого рівнів акредитації, науково-дослідними установами та їх відокремленими підрозділами.

Порядок підготовки наукових і науково-педагогічних кадрів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженою постановою Кабінету міністрів України №309 від 01.03.1999 року, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення.

Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи.

Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Однак, ні Законом України "Про вищу освіту" в редакції від 17.01.2002 року, а ні в редакції від 01.07.2014 року не закріплено норми щодо встановлення Кабінетом міністрів України обов'язку аспірантів, які навчалися за державні кошти, відшкодувати вартість навчання, а також встановлення умов, підстав та порядку такого відшкодування чи звільнення від обов'язку відшкодовувати вартість такого навчання.

На час розгляду справи, Порядок визначення та відшкодування вартості навчання у разі відрахування аспіранта за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин не розроблений та не затверджений, що в свою чергу унеможливлює здійснення точного, об'єктивного та законного розрахунку витрат на утримання аспіранта ОСОБА_5 За таких підстав позовні вимоги в цій частині суд вважає обгрунтованими.

Щодо пункту 4 спірної вимоги, стосовно забезпечення надходження передбачених договорами оренди, укладеними академією з ФОП ОСОБА_6 та ПАТ "МТС Україна" зобов'язань у вигляді завдатку в сумі 3316,69 грн., суд зазначає наступне:

Як вбачається з акту ревізії 08.04.2015р. №032-11/2, документальною ревізією стану виконання орендарями умов укладених договорів встановлено, що 2-ма орендарями академії не забезпечено виконання передбачених умовами 2-х догорів оренди зобов'язань у вигляді завдатку, у розмірі не менше, ніж орендна плата за 2 місяці, який вноситься в рахунок орендної плати за останні 2 місяці оренди протягом місяця з дня укладання договору оренди.

Зі змісту пояснень провідного економіста академії Ганжи Н.І. встановлено, що по розрахункам з орендарями: ФОП ОСОБА_6 та ПАТ "МТС Україна" станом на 31.01.2015 року рахувалась дебіторська заборгованість в загальній сумі 722,10 грн.

Згідно частини 1 статті 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 року, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Оскільки, в акті ревізії порушень з питань своєчасності та повноти розрахунків орендарів за надані в оренду приміщення документальною ревізією не встановлено та враховуючи, довготривалі господарські відносини між позивачем та орендарями, дебіторську заборгованість орендарів, суд доходить висновку про недоведеність органами фінансової інспекції обов'язку забезпечити відшкодування шкоди у розмірі 3316,69 грн. За таких підстав, пункт 4 вимоги також є недоведеним та необ'єктивним.

Пунктом 5 спірної вимоги запропоновано позивачу забезпечити повернення зайво використаних коштів на преміювання працівників і виплату надбавок заохочувального характеру при відсутності економії фонду оплати праці до державного бюджету в сумі 518683,26 грн., допущених через завищення об'єктивної потреби в розрахунках академії до кошторису на 2013 рік, оскільки, в акті ревізії ДФІ встановлено порушення вимог абз. 2 п.20, п.22 Порядку №228, що призвело до зайвого виділення академії у 2013 році асигнувань за кодом економічної класифікації видатків 2282 "Окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм, не віднесені до заходів розвитку" у тому числі на оплату праці та нарахування на заробітну плату.

Судом встановлено, що згідно довідки ДФІ №66 "Про зайве виділення академії бюджетних асигнувань Харківської державної академії фізичної культури на оплату праці з нарахуванням по загальному фонду кошторису на 2013 рік КПКВ 2201160 "Підготовка кадрів вищими навчальними закладами ІІІ-ІV рівнів акредитації та забезпечення діяльності їх баз практики" фонд заробітної плати за 2013 рік, згідно штатних розписів з врахуванням посадових окладів. доплат та надбавок обов'язкового характеру складає за січень-серпень 2013 року - 1040200,00 грн., вересень-листопад - 946800,00 грн. та за грудень 2013 року - 1041054,50 грн. Проте, згідно помісячного плану річного асигнування та довідок про зміни до помісячного плану використання коштів Харківської державної академії фізичної культури за 2013 рік фонд заробітної плати за січень-серпень 2013 року складає 9282400,00 грн., за вересень-листопад 2013 року - 2840400,00 грн. та за грудень - 1153633,00 грн.

З вищевказаного вбачається, що план річного асигнування коштів на 2013 рік був затверджений Міністерством освіти та науки України 25.01.2013 року у сумі 13432400,00 грн.

В результаті внесених змін до помісячного плану використання коштів на 2013 рік на кінець року план річного асигнування затверджений у сумі 13276433,00 грн.

Міністерство освіти та науки України затверджує помісячний план використання бюджетних коштів в розрізі кожного місяця і кожен місяць різні асигнування.

Суд дослідивши довідку Державної фінансової інспекції у Харківській області №66, зазначає, що при розрахунку суми річного фонду на 2013 рік співробітниками ДФІ взято за основу суму асигнувань з одного місяця та помножено на 8 робочих місяців, без врахування відмінностей в посадових окладах, доплат та надбавок обов'язкового характеру, виплат на оздоровлення, індексацію, погодинному фонду та компенсації за невикористану відпустку за 2013 рік.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає недостовірним та безпідставним факт встановлення зайвої потреби в асигнуваннях позивача за 2013 рік.

Щодо позовних вимог про не забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 316137,23 грн., допущених в результаті нарахування і виплати в повному обсязі заробітної плати 27 науково-педагогічним працівникам, якими не виконувалась або виконувалась не в повному обсязі навчальна, навчально-методична, наукова та організаційна робота, викладених в пункті 6 спірної вимоги, суд встановив наступне:

Працюючи на відповідних посадах науково-педагогічні працівники отримували заробітну плату відповідно до окладу встановленого штатним розписом. При цьому, жодних зауважень збоку ДФІ до штатного розпису не було.

Пунктом 5.1 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах №161 затвердженого наказом Міністерства освіти від 02.06.1993 р. (чинного на момент спірних правовідносин), встановлено робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році, відображених в індивідуальному робочому плані. Тривалість робочого часу викладача з повним обсягом обов'язків становить не більше 1548 годин на навчальний рік при середньотижневій тривалості 36 годин.

Однак, вищевказана норма встановлює тривалість робочого часу, а не весь обсяг методичних, наукових і організаційних обов'язків.

З метою вдосконалення організації праці педагогічних і науково-педагогічних працівників, забезпечення контролю за організацією навчального процесу Харківською державною академією фізичної культури на підставі наказу міністерства освіти і науки України №450 від 07.08.2002 р. розроблено та діє Положення про затвердження норм часу для планування і обліку навчальної роботи та переліків основних видів методичної, наукової й організаційної роботи педагогічних і наукових працівників.

Згідно приписів вищевказаного положення, передбачається планування та облік навчальної роботи, а щодо методичної, наукової та організаційної роботи встановлюється лише перелік її основних видів.

Разом з тим, наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 29.03.2013 р. №384, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.05.2012 року №711/21024 "Про затвердження форм документів з підготовки кадрів у вищих навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації" затверджена форма індивідуального плану роботи викладача та її облік №Н-4.04.

Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 29.03.2013 р. №384 встановлено, що форма індивідуального плану передбачає, що в розділах методична, наукова робота зазначається підсумковий результат у вигляді рукопису, друкованої праці, обсяг, тираж, строки виконання та позначка про виконання. В розділі організаційна робота зазначається підсумковий результат, строк виконання та позначка про виконання. Таким чином, форма індивідуального плану не передбачає нормування часу для планування та обліку методичної, наукової та організаційної роботи.

На підставі зазначеного, суд доходить висновку, що встановлення недоліків в індивідуальних планах не свідчить про факт невиконання навантаження науково-педагогічними працівниками та не може сприйматись як підстава зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати.

Крім того, підставою для нарахування заробітної плати є табель обліку робочого часу та передача індивідуальних планів для нарахування заробітної плати не передбачена законодавством.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на галузеву угоду між МОН молодь спорту України та Центральним комітетом профспілки працівників освіти та науки України на 2011.-2015 року від 06.07.2011 р. №37, оскільки доказів відношення позивача до Профспілки працівників освіти у науки України не має, так як останній не є членом зазначеної профспілки.

Таким чином наведені в акті ревізії доводи ДФІ про витрату зайво використаних коштів в сумі 316137,23 грн. не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо вимоги ДФІ, викладеної в пункті 7 спірної вимоги, а саме: забезпечити відшкодування зайво використаних коштів в сумі 35770,00 грн., допущене в результаті нарахування і виплати матеріальної допомоги 49-ти студентам без наявності відповідних наказів по ХДАФК, суд зазначає, що попри порушення головним бухгалтером ХДАФК п.171 Інструкції з бухгалтерського обліку в установах і організаціях, які утримуються за рахунок державного бюджету СРСР та посадової інструкції, органами ДФІ не було чітко та зрозуміло сформовано вимогу, зі змісту якої не можливо встановити реальність виконання владного припису, враховуючи звільнення матеріально відповідальної особи.

Пунктом 8 вимоги ДФІ у Харківській області запропоновано позивачу забезпечити відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 23793,00 грн., допущене в результаті приладів та комплектуючих до комп'ютерної техніки, оприбуткованих в подальшому як об'єкти основних засобів - системні блоки за вартістю, яка перевищує граничні суми витрат.

Постановою Кабінету міністрів України №332 "Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів" встановлені граничні суми витрат на придбання автомобілів, міеблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного та місцевих бюджетів, а також визначено поняття персонального комп'ютера, як одночасна сукупність наступних складових: системний блок, монітор, клавіатура, маніпулятор "миша".

Так, у разі придбання персонального комп'ютера передбачена гранична сума у розмірі 7200 грн. Однак, в примітках постанови КМУ №332 зазначено, що граничні суми витрат призначених для придбання комплектних легкових автомобілів, меблів, обладнання, устаткування, а не окремих деталей (предметів).

Проте, під зазначеними в акті інвентарними номерами в бухгалтерському обліку академії перебувають не персональні комп'ютери, а системні блоки (частини персонального комп'ютера), що підтверджується інвентарними картками.

В ході судового розгляду встановлено, та не заперечується відповідачем, що в грудні 2012 року згідно з договором поставки від 15.12.2012 р. №5/12, укладеним ХДАФК з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Електролідер", академією були закуплені прилади та комплектуючі до комп'ютерної техніки.

Згідно накладної №82 від 21.12.2012 р., виданої ТОВ "Торговий дім "Електролідер" позивачу передано: корпус CHIEFTEC Smart CM-980 грн. (3 шт.), блок живлення CHIEFTEC 650 W - 985,00 грн. (3 шт.), материнська плата ASUS P8H77-MLE - 985,00 грн. (3 шт.), процесор Intel 1155 Core i5-2310 - 990,00 грн. (3 шт.), вентилятор - 980,00 грн. (3 шт.), оперативна пам'ять Кіngston 8Gb - 980,00 грн. (12 шт.), вінчестер HDD 3.5 "SATA" 1000 Gb - 982, грн. (6 шт.), оптичний привід BD-RW-LG -991,00 грн. (3 шт.), звукова карта ASUS Xonar DSX - 696,00 грн. (3 шт.), відеокарта Gigabite GeForge GTX 550- 992,00 грн. (3 шт.), ТV-тюнер Аver-Media ITV 320 - 985,00 грн. (3 шт.), кабель Сable DVI Monitor - 663,00 грн. (3 шт.) (т.2 а.с.101-103).

В подальшому, придбані у ТОВ "ТД "Електролідер" запасні частини були вкомплектовані в системні блоки Intel Core i5-2310, а також оприбутковані й прийняті на баланс академії на підставі акту прийняття-передачі основних засобів від 02.08.2013 р. за інвентарними номерами 10480005, 10480009, 10480011.

За таких підстав, твердження ДФІ про порушення позивачем вимог п.1 постанови №332 "Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів" не відповідають дійсним обставинам справи, а вимога в цій частині є необгрунтованою.

Щодо позовних вимог в частині скасування пункту вимоги про забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 22953,60 грн., допущеного в результаті нарахування і виплати надбавки за спортивні звання 7-ми працівникам академії, а саме: 5-ти старшим лаборантам, одному лаборанту та діловоду канцелярії, яка не відповідає профілю їх діяльності на займаних посадах, судом встановлено наступне:

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що Державна фінансова інспекція у Харківській області для забезпечення виконання вищевказаного пункту вимоги звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області до Харківської державної академії фізичної культури про стягнення коштів в загальній сумі 22953,60 грн., допущеного в результаті нарахування і виплати надбавки за спортивні звання 7-ми працівникам академії, а саме: 5-ти старшим лаборантам, одному лаборанту та діловоду канцелярії, яка не відповідає профілю їх діяльності на займаних посадах.

Однак, господарським судом були відхилені доводи представника ДФІ та не знайшли документального підтвердження розрахунки суми збитків, що підлягає стягненню з ХДАФК, викладені інспектором ДФІ в акті ревізії. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2015 року по справі №820/8732/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2016 року, відмовлено в задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Харківській області до Харківської державної академії фізичної культури про стягнення коштів. (т.2 а.с.191-199).

Зважаючи на частину 2 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, суд доходить висновку про те, що питання про забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 22953,60 грн. до державного бюджету вирішено адміністративним судом, а отже п.9 вимоги від 15.05.2015р. №032-25/3441 підлягає скасування, а позовні вимоги позивача в цій частині належить задовольнити.

Пунктом 10 вимоги від 15.05.2015р. №032-25/3441 ДФІ пропонує забезпечити відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 16054,00 грн., допущене в результаті нарахування і виплати заробітної плати 3-м працівникам структурного підрозділу академії - кав'ярні "Афіна" в період вимушеного простою з розрахунку повної тривалості робочого часу та за посадовими окладами, встановленими в штатних розписах академії, судом встановлено та відображено в акті перевірки:

Відповідно до договору про надання послуг №1 від 20.01.2014 року ФОП ОСОБА_8 серед іншого зобов'язалась за завданням Харківської державної академії фізичної культури забезпечити його комплексним обідами на час проведення ремонту кав'ярні "Афіна".

До моменту укладання зазначеного договору в кав'ярні працювали ОСОБА_9 - кухар, та ОСОБА_10 - офіціант.

Через вимушений початок ремонту на підставі наказу ректора академії №9/1-в від 20.10.2014 року до жовтня 2014 р. зазначені особи забезпечували участь у підготуванні кав'ярні до навчального 2014/2015 року.

В серпні 2014 року на роботу до кав'ярні було прийнято на посаду посудомийки ОСОБА_11, та наказом ректора №30/1-в від 14.08.2014 року до жовтня 2014 р. залучена до участі у підготуванні кав'ярні до навчального 2014/2015 року.

Отже, висновки ДФІ наведені в акті ревізії про зайве використання бюджетних коштів на покриття видатків, пов'язаних з оплатою праці працівників структурного підрозділу академії кав'ярні "Афіна" за період з 20.01.2014 р. по 30.09.2014 р. не знаходить документального підтвердження в ході судового розгляду справи.

Щодо позовних вимог про скасування пункту 11 вимоги про забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 3264,06 грн., допущене в результаті нарахування і виплати заробітної плати 6-ти сумісникам академії за невідпрацьований час, суд зазначає.

При складенні висновків акту ревізії 032-11/2 від 08.04.2015 р. перевіряючими не було взято до уваги пояснення працівників-сумісників ХДАФК: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 щодо фактично невідпрацьованого часу та розрахунки фінансово-економічного відділу академії. Крім того зі змісту заперечень на акт ревізії встановлено, що працівниками державної фінансової інспекції допущено арифметичну помилку у додатку №134 "Про зайво нараховану і виплачену заробітну плату за невідпрацьований час зовнішнім сумісникам ХДАФК за час знаходження на листах тимчасової непрацездатності та у відрядженнях за основним місцем роботи за період з 01.09.2012 року по 31.01.2015 року та як наслідок зайво зараховано і перераховано єдиного соціального внеску".

За таких підстав суд не погоджується з твердженнями відповідача про наявність порушень ст.94 Кодексу законів про працю та ст. 1,2 Закону України №108/95-ВР та завданих позивачем збитків у розмірі 3264,06 грн., оскільки, висновки ДФІ покладені в основу п.11 вимоги поверхневі та не підтверджується добутими в ході судового засідання доказами.

Щодо вимоги ДПІ про забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 12128,74 грн., допущеного в результаті нарахування та виплати премії ректору академії ОСОБА_16 без наявності відповідного дозволу органу вищого рівня - Міністерства освіти і науки України, викладеної в пункті 12 вимоги від 15.05.2015 р. №032-25/3441 встановлено:

Оплата праці ректора академії здійснюється на підставі контракту №1-119 від 03 липня 2013 року, укладеного між Міністерством освіти і науки України в особі ОСОБА_17 та ОСОБА_16. (т.2 а.с.92-98).

Відповідно до пункту 14 контракту №1-119 від 03.07.2013 р. керівнику вищого навчального закладу встановлюються надбавки: 1) за складність і напруженість в роботі у розмірі 50% посадового окладу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету; 2) за високі досягнення у роботі в розмірі 50% посадового окладу за рахунок коштів спеціального фонду Державного бюджету.

З пояснень головного бухгалтера академії встановлено, що надбавка за високі досягнення у роботі в розмірі 50% посадового окладу в розрахункових листах була надрукована як премія щомісячна поза/бюджет за періоди: серпень 2013 р. в розмірі 1357,41 грн., вересень 2013 р. в розмірі 891,50 грн., листопад 2013 р. в розмірі 1076,92 грн., грудень 2013 р. в розмірі 1857,50 грн. через механічну помилку.

Крім того, в грудні 2013 року на підставі отриманого листа Міністерства освіти і науки України №1165 від 14.10.2013 р., зареєстрованого в академії 20.12.2013 р. за №02/359 було нараховано та виплачено премію ректору Академії у розмірі посадового окладу у сумі 3715,00 грн. Однак, в ході проведення ревізії лист Міністерства освіти і науки України перевіряючим наданий не був, а бухгалтером надані пояснення про його втрату.

Також, судом встановлено, що академією вживалися заходи щодо поновлення листа, а саме академія 08.04.2015 р. зверталася до Міністерства освіти і науки України для надання копії зазначеного листа щодо преміювання ректора.

Суд не погоджується з доводами ДФІ стосовно визначення кола винних осіб за неправильне нарахування та виплату заробітної плати та премії ректору ХДАФК, оскільки, в акті ревізії встановлено, що зазначені порушення за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2013 р. в сумі 3065,40 грн. допущені з вини колишнього головного бухгалтера академії ОСОБА_18, та за період з 01.11.2013 р. по 31.12.2013 р. в сумі 9063,16 грн. - головного бухгалтера академії ОСОБА_19, які згідно з посадовими інструкціями повинні здійснювати контроль за використанням коштів на виплату заробітної плати працівникам академії. Проте, згідно до аркушу 2 акту ревізії ОСОБА_20 призначена на посаду головного бухгалтера академії з 26.12.2013 року відповідно до наказу академії №539 від 26.12.2013 р., а право підпису оформлено 08.01.2014 року, що підтверджується карткою із зразками підписів та відбитками печатки.

Враховуючи, встановлені в ході судового розгляду обставини та факти, що підтверджуються добутими доказами, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині.

Щодо позовних вимог про скасування пункту 12 вимоги про забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 7562,00 грн., допущене в результаті виплати одноразової грошової допомоги одному випускникові академії з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, без наявності підтверджуючих документів про його працевлаштування, суд зазначає:

Підпунктом 4 пункту 13 постанови Кабінету міністрів України №226 від 05.04.1994 р. "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування" передбачено, що учням, студентам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учням, студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одяг, взуття, м'який інвентар і обладнання на суму, не менш як 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів. За бажанням випускникам навчальних закладів може бути виплачена грошова компенсація у розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

На підставі наказу академії від 10.08.2009 року на 1 курс студентом денного відділення був зарахований ОСОБА_21, який закінчив навчання в 2013 році.

В червні 2013 року на підставі особистої заяви при закінченні навчального закладу в числі інших нарахувань йому нараховано та виплачено 680,00 грн. - грошова компенсація для придбання одягу і взуття та 6882,00 грн. - одноразова грошова допомога.

Разом з цим в особовій справі ОСОБА_21 міститься копія трудової книжки із зазначенням, що наказом Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа "ХТЗ" Харківської обласної ради" №304-к від 02.09.2013 року ОСОБА_21 призначений на посаду тренера-викладача з важкої атлетики платних секційних груп.

Крім того, в матеріалах особової справи студента ОСОБА_21 міститься підтвердження прибуття до посвідчення про направлення на роботу №126-13-Б та лист Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа "ХТЗ" Харківської обласної ради" на ім'я ректора ХДАФК з проханням направити після закінчення академії студента ОСОБА_21 на посаду тренера-викладача з важкої атлетики до комунального закладу №139 від 05.11.2012р.

Таким чином, в академії не було жодних підстав відмовити у виплаті одноразової грошової допомоги студенту-випускнику академії з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, так як факт працевлаштування студента ОСОБА_21 повністю доведений наданими до перевірки документами.

Пункт вимоги що до забезпечення відшкодування зайво використаних коштів в загальній сумі 4181,97 грн., допущене в результаті одночасного використання академією у періоді з 12.03.2014 р. по 08.05.2014 р. 2-х легкових автомобілів, викладений не чітко, не зрозуміло, без належного правового обґрунтування та доказів, що створює ймовірність їх неоднозначного і множинного тлумачення та спричиняє неможливість їх виконання.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Такі збитки мають відшкодовуватися у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на зазначене, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-462а14), від 26 березня 2015 року (справа № 21-330а15) висловлена правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права, і окружний адміністративний суд не знаходить правових підстав для залишення при розв'язанні спору поза увагою правових позицій, які викладені Верховним Судом України в згаданих судових актах.

Враховуючи, що вимога містить зобов'язання щодо усунення виявлених ДФІ порушень, спірна вимога породжує безпосередньо права та обов'язки для позивача, з'ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх добутими доказами, суд доходить висновку, що в ході розгляду справи суб'єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.71 КАС України не довів правомірності та обґрунтованості мотивів, покладених в основу спірного рішення, зміст складеного органом державного фінансового контролю акту ревізії не містить належних та достатніх фактичних даних, які б достеменно засвідчували факт вчинення суб'єктом господарювання діянь, віднесених законодавцем до кола правопорушень.

Натомість викладені в акті судження суб'єкта владних повноважень мають характер припущень, бо не підкріплені належними висновками та не доведені відповідними документами.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідності їх задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог п. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківської державної академії фізичної культури до Державної фінансової інспекції в Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Держаної фінансової інспекції у Харківській області від 15.05.2015 року №032-25/3441.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 08 лютого 2016 року.

Суддя Панченко О.В.