Справа № 2а/2570/4052/2011
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/24847/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанов,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що 25 серпня 2011 року отримало постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області від 19 серпня 2011 року про стягнення виконавчого збору у сумі 1 360 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 43,04 грн.

Вважаючи постанови незаконними, просив суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанови від 19 серпня 2011 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що судове рішення було виконано у добровільному порядку, а тому стягнення виконавчого збору є необґрунтованим і виконавчих дій не було вчинено.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною третьою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Головне управління юстиції у Чернігівській області не входить до визначеного Законом України «Про державну виконавчу службу» переліку органів державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у справах, що роз-глядаються відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішив питання про заміну первинного відповідача на належного, перелік яких визначено статтею 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», що призвело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення окружного суду, на дану правову помилку не звернув увагу.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: