Справа № 825/177/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м.Чернігів Справа № 825/177/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Антипенка О.А.,

представника третьої особи Кошового С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Данівське» про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

21.01.2016 ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Данівське» (далі - ТОВ «Данівське») про визнання протиправними та скасування рішень, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторії Олександрівни про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер 22779197 від 10.07.2015, яким було зареєстровано строкове платне користування земельною ділянкою площею 0,402 га сіножаті на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_1, строком дії 10 років з правом пролонгації (орендар - ТОВ «Данівське», ), на підставі якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про інше речове право (право оренди) № НОМЕР_3; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторії Олександрівни про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер 22779228 від 10.07.2015, яким було зареєстровано строкове платне користування земельною ділянкою площею 2,1646 га пасовища на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_2, строком дії 10 років з правом пролонгації (орендар - ТОВ «Данівське», ), на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про інше речове право (право оренди) № НОМЕР_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.07.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторією Олександрівною, у порушення вимог чинного законодавства України, допущено подвійну реєстрацію прав оренди земельних ділянок. Крім того, зазначив, що державним реєстратором було протиправно зазначено у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно строк оренди земельних ділянок, а саме 10 років, оскільки станом на 10.07.2015 (день проведення відповідної реєстрації прав на земельні ділянки) з 10 років строку договорів оренди землі від 19.05.2011 минуло 4 роки 1 місяць та 21 день і відповідно залишок строку дії договорів становив 5 років 10 місяців 28 днів.

У судовому засіданні 04.02.2016 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості відповідача - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторію Олександрівну.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки відповідач в оскаржуваних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «Данівське» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок є певною процедурою, яка займає визначений проміжок часу. Тобто, підписання договорів оренди землі та їх реєстрація можуть не збігатися у часі. У зв'язку із чим, і виникла ситуація, коли договори оренди землі були укладені у 2006 та 2011 роках, а з метою державної реєстрації вищевказаних договорів товариство звернулось до Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області лише у 2015 році. Таким чином, на думку представника третьої особи, відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства України при реєстрації прав оренди на земельні ділянки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що у 2006 році між ОСОБА_6 та КСП на приватній основі ім. Леніна було укладено договір оренди землі строком на 10 років, який 03.04.2006 зареєстровано у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № НОМЕР_5. Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі ліквідації юридичної особи-орендаря (а.с.80-83).

Як вбачається із матеріалів справи, 14.12.2007 державним нотаріусом Козелецької районної державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син ОСОБА_4 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розміром 4,32 га у межах згідно з планом, для товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого Данівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 09.01.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 501 (а.с.85).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2007 ОСОБА_4 23.10.2009 були видані державні акти на право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площами 0,4020 га та 2,1646 га, які розташовані на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с.39,51).

Також, судом встановлено, що загальними зборами Колективного підприємства на приватній основі ім. Леніна вирішено реформувати колективне підприємство на приватній основі ім. Леніна шляхом перетворення у ТОВ «Данівське» (протокол загальних зборів від 25.03.2006 № 1) (а.с.88).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 02.12.2006 припинено юридичну особу - Колективне підприємство на приватній основі ім. Леніна та 15.12.2006 проведено державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ «Данівське» (а.с.91-93).

19.05.2011, у зв'язку із припиненням діяльності юридичної особи - Колективного підприємства на приватній основі ім. Леніна (орендаря), між ОСОБА_4 та ТОВ «Данівське» (правонаступником Колективного підприємства на приватній основі ім. Леніна) укладено договори оренди землі на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площами 0,4020 га та 2,1646 га, які розташовані на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с.40,41, 53,54).

З метою державної реєстрації вищевказаних договорів оренди землі, 10.07.2015 ТОВ «Данівське» звернулось із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідним пакетом документів до Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.35-42, 47-55,59).

Рішеннями Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторії Олександрівни №№ 22779197, 22779228 від 10.07.2015 проведено державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок, розташованих на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, за ТОВ «Данівське» на підставі договорів оренди землі від 19.05.2011, укладених між ОСОБА_4 та ТОВ «Данівське», та внесено відповідні записи (№№ записів -НОМЕР_3, НОМЕР_4) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.44,45, 57,58).

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними та такими, які підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією, регулюються Земельним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1952-IV).

Так, у відповідності до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону № 1952-IV (частина 2 статті 126 Земельного кодексу України).

Згідно статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що саме державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 22.09.2015 (справа № 21-760а15).

У відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У свою чергу, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 03.06.2015 державним реєстратором, на виконання вимог пункту 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV, було направлено до Відділу Держземагентства у Козелецькому районі запит № 02.03.4-549 щодо надання інформації про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди на земельні ділянки громадян по Данівській сільській раді, зокрема, на земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, які належать на праві власності ОСОБА_4 (а.с.87).

Вищевказане свідчить про виконання державним реєстратором свого обов'язку, визначеного пунктом 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV, в частині надіслання запиту про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

При цьому, у відповідності до частини 2 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частина 2 статті 24 Закону № 1952-IV).

Крім того, суд звертає увагу на положення частини 4 статті 24 Закону України № 1952-IV, якими встановлено, що зазначений в частині 1 статті 24 Закону № 1952-IV перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та обтяжень є вичерпним і не підлягає поширеному тлумаченню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 868).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з пунктом 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Разом з тим, судом не встановлено, а позивачем, у свою чергу, до суду не надано жодних належних доказів на підтвердження наявності обставин, які б свідчили про необхідність прийняття державним реєстратором рішення про відмову в державній реєстрації прав при державній реєстрації прав оренди на земельні ділянки, розташовані на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, за ТОВ «Данівське» на підставі договорів оренди землі від 19.05.2011, укладених між ОСОБА_4 та ТОВ «Данівське».

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання позивача на допущення державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторією Олександрівною подвійної реєстрації прав оренди на земельні ділянки при державній реєстрації прав оренди на земельні ділянки, розташовані на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, оскільки договір оренди землі, укладений між ОСОБА_6 та КСП на приватній основі ім. Леніна у 2006 році, був припинений шляхом укладання нових договорів оренди землі 19.05.2011, у зв'язку із набуттям права власності ОСОБА_4 на вищевказані земельні ділянки та реорганізацією КСП на приватній основі ім. Леніна у ТОВ «Данівське», які сторонами достроково не розривались та є чинними.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що державним реєстратором було протиправно зазначено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно строк оренди земельних ділянок 10 років, оскільки станом на 10.07.2015 (день проведення відповідної реєстрації прав на земельні ділянки) з 10 років строку договорів оренди землі від 19.05.2011 минуло 4 роки 1 місяць та 21 день і відповідно залишок строку дії договорів становив 5 років 10 місяців 28 днів, з огляду на таке.

Так, договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку у відповідності до умов договору та вимог земельного законодавства.

У свою чергу, статтею 15 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV) визначено істотні умови договору оренди землі, а саме: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Отже, строк дії договору оренди є однією з істотних умов договору.

При цьому, процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Так, підпунктом 3 пункту 22 Порядку № 1141 передбачено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення інших речових прав на нерухоме майно, відмінних від права власності, державний реєстратор вносить до запису про інші речові права та суб'єкта цих прав такі відомості, зокрема, строк дії речового права (ознака безстроковості).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Данівське» при зверненні 10.07.2015 до Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень також додавались договори оренди землі від 19.05.2011 на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площами 0,4020 га та 2,1646 га, які розташовані на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с.40,41, 53,54).

Пунктами 6 вищевказаних договорів передбачено, що останні укладено на 10 років.

Вказаний строк дії договорів і був зазначений державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.07.2015 №№ 40472123, 40472223, наявними у матеріалах справи (а.с.45,58).

Таким чином, оскільки строк дії договорів оренди землі є істотною умовою договору, у відповідності до Закону № 161-XIV, і його зазначення державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є обов'язковим у відповідності до Порядку № 1141, то відсутні підстави протиправності зазначення державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторією Олександрівною строку оренди земельних ділянок 10 років у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області Бондаренко Вікторії Олександрівни про державну реєстрацію іншого речового права від 10.07.2015 і задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені статтями 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій