Справа № 826/15337/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2016 р. м. Київ К/800/4010/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
Секретар судового засідання Пасічніченко А.А

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Моторного Ю.С.,

представника відповідача Савченка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за його позовом до начальника Генерального штабу Гловнокомандувача Збройних сил України, Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до начальника Генерального штабу Гловнокомандувача Збройних сил України, Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправним та скасування п. 2 наказу від 27.08.2014 року № 217.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07листопада 2014 року, позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Генеральний штаб Збройних сил України у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли на адресу Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Від другого відповідача письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надходило.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, ОСОБА_3 проходив військову службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом.

Військова частина НОМЕР_1 є підрозділом радіоелектронної розвідки, належить до тактичної ланки рівня «рота» та станом на 31.05.2014 року дислокувалася у м. Луганськ.

Наказом т.в.о. начальника Генерального штабу ЗСУ Головнокомандувача ЗСУ від 27.08.2014 року № 217 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення норм абз. 4 та 6 ст. 11, абз. 2 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця берегти державне майно, виконувати відданий йому наказ, абз 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України щодо неухильного виконання вимог військових статутів та наказів командирів, абз. 5 щодо виконання своїх функціональних обов`язків, затверджених командиром військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2013 року, щодо обов`язку заступника командира військової частини організовувати належну роботу щодо формування в особового складу військової частини НОМЕР_1 високих морально-психологічних якостей, готовності до свідомого виконання положень Конституції України і законів України, Військової присяги, вимог військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових і наказів командирів (начальників) на капітана ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання» (п. 2 Наказу).

Даному наказу передувало службове розслідування (встановлено судами першої та апеляційної інстанції) затверджено командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України 20.06.2014 року, де встановлено самоусунення командиром військової частини НОМЕР_1 та його заступників від управлінням підлеглим особовим складом, відсутність у особового складу досвіду ведення специфічних бойових дій щодо оборони в умовах оточення у місті, відсутність допомоги з боку регіональних органів СБ України, МВС, місцевого самоврядування, відсутність розумної ініціативи, твердості та наполегливості, зокрема, у командира військової частини НОМЕР_1 та його заступників у ході виконання поставлених завдань.

Вказане стало наслідком самовільного захопленням військової частини НОМЕР_1 (безперешкодне входження в будівлю, проведення агітаційної роботи з особовим складом) та майна що в ній знаходилось незаконними бойовими угрупуваннями самопроголошеної Луганської народної республіки.

Відмовляючи у задоволені позову суд апеляційної інстанції прийшов до висновків, враховуючи факти встановлені в акті службового розслідування від 20.06.2014 року, що позивач являється кадровим військовослужбовцем, основним обов`язком якого є захист Батьківщини та її інтересів. Зазначений обов`язок визначений та зафіксований в нормативно-правових актах і для його здійснення не завжди обов`язкові накази вищестоящого командування. Отже, здача зброї і військової частини без будь-якого супротиву та без здійснення єдиного вистрілу, що свідчить про відсутність намагання вчинити опір нападникам, ніяким чином не може розцінюватися та рахуватися як виконання позивачем свого військового та громадянського обов`язку. Позивач, будучи заступником командира військової частини по роботі з особовим складом, зобов`язаний був не лише виховувати у бійців військовий дух та дотримуватися Присяги військовослужбовця, а й виконувати свої безпосередні обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України. Так, ОСОБА_1 своїм особистим прикладом повинен був переконати бійців військової частини в необхідності захищати Батьківщину. Натомість, його діяльність, як заступника командира військової частини по роботі з особовим складом, зводилася лише до того, щоб без єдиного вистрілу і будь-якого супротиву допустити сепаратистів на територію військової частини та веденню з ними переговорів в єдиному напрямку: на яких умовах він разом зі своїми бійцями неушкодженими покинуть територію військової частини.Зважаючи на нинішню ситуацію на Сході Україні, заподіяння сепаратистами шкоди, яка окрім іншого проявляється у позбавленні життя військових, в тому числі із числа добровольців, позивач зобов`язаний був передбачити, що здача військової частини з усією зброєю, боєприпасами та технікою лише сприятиме погіршенню даної ситуації. Варто зауважити, що при здійсненні протиправних дій, позивач не думав про «материнські серця» тих, чиї сини загинули в результаті застосування до них зданого сепаратистам озброєння, військової техніки, стрілецької зброї, набоїв та боєприпасів. При цьому, значна частина загиблих виконувала свій обов`язок захисту Вітчизни, не перебуваючи на військовій службі, а по своєму добровільному бажанню.

Натомість колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що дані висновки є передчасними з огляду на наступне.

У відповідності до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Обґрунтовуючи правомірність підстав для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби суд апеляційної інстанції,врахував факти порушення позивачем положень викладених у висновках службового розслідування, які затвердженні Актом службового розслідування від 26.06.2014 року, де було визначено сутність вчиненого позивачем порушення військової дисципліни.

Однак, апеляційним судом залишено поза увагою лист від 18.07.2014 року за підписом Голови комісії з провадження службового розслідування підполковника ОСОБА_4 (а.с.71), який скерований Командувачу Сухопутних військ Збройних Силу України генерал-лейтенанту Пушнякову А.С. (особа, що призначила службове розслідування, Наказ від 07.06.2014 року №217), де міститься прохання про продовження строку проведення службового розслідування і визнання не дійсним раніше затвердженого ним Акту службового розслідування від 20.06.2014 року. Даний лист погоджений генерал-лейтенантом ОСОБА_5 . Акт службового розслідування визнаний недійсним та продовжено термін службового розслідування.

Наступний акт службового розслідування був затверджений 08.08.2014 року (а.с.72-76), на підставі якого і був прийнятий наказ №217 від 27.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Вказані обставини не були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції, однак мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті, так як в обґрунтування судового рішення покладено Акт службового розслідування, який визнано недійсним.

У зв`язку із зазначеним, справу необхідно направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для з`ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за його позовом до начальника Генерального штабу Гловнокомандувача Збройних сил України, Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправним та скасування пункту наказу скасувати, та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін
Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець