Справа № 518/1279/14-а
Суддя: Николайчук В. О.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ширяївський районний суд Одеської області
22.02.2016 Справа №: 518/1279/14-а
Провадження № 2-а/518/4/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року Ширяївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Николайчука В.О.

при секретареві Шевчук І.П.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Ширяєве справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, інспектора ДПС 3-го взводу ВДАІ про неправомірність та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 04.08.2014 року, відповідач по справі ОСОБА_2, виніс відносно нього постанову відповідно до якої визнав винним в порушенні вимог п.16.2 ПДР України, відповідальність за що встановлена ч.2 ст.122 КУпАП та наклав на мене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гри.Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, 04.08.2014 року об 11 год. 10 хв. в м. Одеса, по вул..Четвертій, він - ОСОБА_1, керуючи а/м ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_1, при проїзді перехрестя вул. Грушевського (поворот направо), не дав перевагу у русі пішоходам, які переходили проїжджу частину, на яку я повертав.З вказаною постановою не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.Так, дійсно, 04.08.2014 року на власному а/м ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_2 він приїхав у приватних справах до м. Одеса. Приблизно об 11 год. 10 хв. по вул. Хуторській, а не по Четвертій, як зазначає відповідач, він рухався в бік вул. Грушевського. Наблизившись до перехрестя з вказаною вулицею, увімкнув правий поворот та дочекавшись зеленого сигналу світлофору, здійснив поворот праворуч. При цьому, під час здійснення ним вказаного маневру, пішоходів на вказаному перехресті не було, а тому - будь-яких перешкод він нікому не створював.Приблизно за 50 м від перехрестя, справа по руху його а/м, він помітив патрульний а/м ДАі та ІДПС, який жестом подав знак для зупинки. Після зупинки, відповідач по справі звинуватив його в порушенні правил проїзду перехрестя, а саме в ненаданні переваги у русі пішоходам, після чого він приступив до складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідач на пояснення не звертав будь-якої уваги, тобто був явно упередженим по відношенню до нього.Вважає, що відповідач допустив невірне тлумачення вимог ПДР, а також порушення процесуальних норм, що регулюють порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.Так, згідно з п. 16.2 ПДР України, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідач по справі не прийняв до уваги, що словосполучення «дати дорогу» є терміном, суть якого розяснює п. 1.10 ПДР, згідно яких дати дорогу вимога до учасників дорожнього рухуне продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу,

змінити напрямок руху або швидкість. Зокрема, згідно цьому пункту ПДР, вимога «дати дорогу» вважається виконаною, коли учасники дорожнього руху, які мають перевагу, не були змушені змінити напрямок руху або швидкість.він намагався пояснити інспектору, що почав рух на перехресті на зелене світло, виконуючи поворот праворуч на дозволяючий сигнал світлофора, у напрямку від вул. Хуторська на вул. Грушевського. На регульованому пішохідному переході зменшив швидкість та переконавшись, ще пішоходи, яким може бути створена загроза або небезпека, на проїжджій частині дороги, та сусідній смузі до тої по котрій він рухався, були відсутні, продовжив рух, аж до зупинки його відповідачем. За таких умов обов'язку дати дорогу не існувало, оскільки не було пішоходів, відповідних ознакам, переліченим у н.16.2 ПДР, а отже, не було умов для застосування даного пункту. Все це він намагався пояснити інспектору, Однак, його пояснення відповідачем не були прийняті до уваги, також запропонував зупинити пішохода, якому він нібито «не дав дорогу», але відповідач відмовився це зробити.

Позивач надав суду письмову заяву з клопотанням справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити.

Суд на підставі ст.. 128 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення та постанова не відповідають вимогам ст. 251, 256, 280 КУпАП України. Це випливає з самого складу зазначеного правопорушення та обсягу доказів, які наявні у протоколі та постанові. Так, у протоколі та постанові також відсутні відомості про особу, якій не надано перевагу у русі на пішохідному переході, яка, згідно ст. 269 КУпАП є потерпілою у даній справі У відповідності до ст. 256 КУпАП дані цих осіб є відомостями, які мають обов'язково, при наявності свідків та потерпілих, зазначатися у протоколі. Сам характер порушення ПДР, про яке йде мова, говорить про неможливість його вчинення без потерпілих та свідків У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних потерпілих та свідків грубо протирічить ст. 256 КУгіАП та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. За таких умов говорити і про доведеність правопорушення не можна.

В звязку з цим, суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню, так як винесена без достатніх доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.158,159, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ПС1 № 278351 від 04.08.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та накладення на нього штрафу в розмірі 425 гривень скасувати як винесену без достатніх доказів, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ______________________