Справа № 813/4054/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/12189/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Городоцької районної державної адміністрації Львівської області про визнання недійсним і скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 24.05.2013року звернулась у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Городоцької районної державної адміністрації з вимогою визнати недійсним та скасувати п.3.1. Розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації №1059 від 17.12.2012р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення під будівництво комплексу з надання соціально-побутових послуг ФОП ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що чинним законодавством не передбачено обов'язку відшкодування витрат при зміні цільового призначення земельних ділянок, які на момент зміни цільового призначення вже перебувають у приватній власності. Крім того, зазначає, що зміна цільового призначення земельної ділянки відбувалась з метою здійснення будівництва комплексу з надання соціально-побутових послуг для населення. Відтак вважає, що оскаржуваний п.3.1. вищезазначеного розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2013 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що чинним законодавством не передбачено обов'язку відшкодування витрат при зміні цільового призначення земельних ділянок, які на момент зміни цільового призначення вже перебувають у приватній власності. Крім того, зазначає, що зміна цільового призначення земельної ділянки відбувалась з метою здійснення будівництва комплексу з надання соціально-побутових послуг для населення. Відтак вважає, що оскаржуваний п.3.1. вищезазначеного розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що за положеннями статті 208 Земельного кодексу України від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються лише громадяни та юридичні особи у разі використання ними земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об'єктів охорони здоров'я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об'єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, меліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об'єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, для розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об'єкти і території природно-заповідного фонду, під будівництво і обслуговування об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з альтернатив них джерел енергії, для залісення деградованих та малопродуктивних земель на підставі документації із землеустрою, а також всеукраїнські громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, у разі використання земельних ділянок для будівництва реабілітаційних установ для інвалідів і дітей-інвалідів, об'єктів фізкультури, спорту та соціального забезпечення для інвалідів і дітей-інвалідів. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, Городоцькою. РДА правомірно зобов'язано позивача у зв'язку із зміною цільового призначення земель сільськогосподарського призначення до іншої категорії земель відшкодувати понесені втрати сільськогосподарського виробництва .

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно з частиною першою статті 41 зазначеного Закону голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Порядок зміни цільового призначення земель визначений у статті 20 Земельного кодексу України, відповідно до якої зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється КМ України.

Постановою КМ України від 17.11.97 р. N 1279 "Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню" (зі змінами і доповненнями) регулюється порядок визначення втрат, які розраховуються на основі затверджених нормативів. Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

Зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться на підставі поданої заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земель ділянка розташована за межами населеного пункту.

Так, 17.12.2012р. Городоцькою районною державною адміністрацією було винесено Розпорядження № 1059 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення під будівництво комплексу з надання соціально-побутових послуг (для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування) ФО-П ОСОБА_1.» Вказаним розпорядженням затверджено проект землеустрою та змінено цільове призначення земельної ділянки загальною площею 8,00 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.11.2011р., НОМЕР_2 від 14.11.2011р., НОМЕР_3 від 07.02.2012р. з сільськогосподарського призначення на землі промисловості для будівництва комплексу з надання соціально-побутових послуг (для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування) на території Городоцької міської ради (за межами населеного пункту).

Відповідно до оскаржуваного пункту 3.1. вказаного вище Розпорядження Городоцької РДА від 17.12.2012р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зобов'язано в двомісячний термін відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва.

Згідно з розрахунком втрат сільськогосподарського виробництва при зміні цільового призначення земельних ділянок розмір втрат сільськогосподарського виробництва становить 302355 грн.

Відповідно до статті 207 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному КМ України.

За положеннями статті 208 Земельного кодексу України від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються лише громадяни та юридичні особи у разі використання ними земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об'єктів охорони здоров'я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об'єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, меліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об'єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, для розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об'єкти і території природно-заповідного фонду, під будівництво і обслуговування об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з альтернатив них джерел енергії, для залісення деградованих та малопродуктивних земель на підставі документації із землеустрою, а також всеукраїнські громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, у разі використання земельних ділянок для будівництва реабілітаційних установ для інвалідів і дітей-інвалідів, об'єктів фізкультури, спорту та соціального забезпечення для інвалідів і дітей-інвалідів.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, Городоцькою РДА правомірно зобов'язано позивача у зв'язку із зміною цільового призначення земель сільськогосподарського призначення до іншої категорії земель відшкодувати понесені втрати сільськогосподарського виробництва .

Судом не береться до уваги твердження позивача, що земельна ділянка не вилучалась у позивача, а тому відсутні підстави для відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, оскільки зміна цільового призначення земельної ділянки на землі промисловості для будівництва комплексу з надання соціально-побутових послуг для населення, виключає можливість використання даної земельної ділянки для цілей сільськогосподарського призначення. Зі змісту статті 208 Земельного кодексу України слідує, що використання земельної ділянки для будівництва комплексу з надання соціально-побутових послуг для населення не звільняє позивача від обов'язку відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва у зв'язку зі зміною цільового призначення такої.

Відтак, беручи до уваги наведене та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не обґрунтовані, документально не підтверджені, не відповідають приписам чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2013 року у справі № 813/4054/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар