Справа № 690/47/16-а
Суддя: Здоровило В. А.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №690/47/16-ц
Провадження №2а/690/1/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити нарахувати та виплачувати щомісячне грошове утримання,-

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати відмову УПФ в м. Ватутіне Черкаської області у призначенні, нарахуванні та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 протиправною; зобовязати УПФ в м. Ватутіне Черкаської області призначити, нараховувати та виплачувати їй, судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 83%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно з положеннями ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до довідки ТУ ДСА у Черкаській області про заробітну плату, починаючи з 13.01.2016 року, без обмежень максимального розміру; допустити негайне виконання постанови суду в частині призначення та виплати їй щомісячного грошового утримання судді у відставці у межах суми платежу за один місяць, посилаючись на те, що вона перебувала на посаді судді Ватутінського міського суду Черкаської області. Має стаж роботи суддею 21 рік 7 місяців та 12 днів. Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року була звільнена у відставку. 12 листопада 2015 року наказом голови Ватутінського міського суду Черкаської області № 55 від 12.11.2015 року звільнена із займаної посади. Після отримання необхідних документів, вона звернулась до УПФ України в м. Ватутіне Черкаської області за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проте 19.01.2015 року їй було відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, яким було скасовано спеціальні види пенсій, в тому числі й довічне грошове утримання судді у відставці.

Представник відповідача позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про судоустрій і статус суддів». У звязку з вищевикладеними обставинами зазначив, що управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на посаді судді Ватутінського міського суду Черкаської області 21 рік 7 місяців 12 днів, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.4-11).

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року, позивач була звільнена у відставку. 12.11.2015 року Ватутінським міським судом Черкаської області був виданий наказ № 55, відповідно до якого позивач вважається такою, що припинила обовязки судді Ватутінського міського суду Черкаської області (а.с.12).

13.01.2016 року позивач звернулась до УПФ України в м. Ватутіне Черкаської області із заявою про виплату щомісячного довічного грошового утримання, проте 19.01.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і Законами України. Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону N2453-VI незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 47).

Частиною третьою статті 138 Закону № 2453, з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3рп/2013, визначена виплата судді щомісячного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання працюючого судді. За кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Дійсно, позивач відрахована зі штату судді Ватутінського міського суду Черкаської області наказом голови Ватутінського міського суду від

12.11.2015 року, тобто в період дії пункту 5 Передніх положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на підставі яких, їй було відмовлено в отриманні щомісячного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р., встановлено,що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді із штату суду згідно з наказом ,виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви про відставку.

Однак, визначаючи момент виникнення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання, слід зазначити наступне.

01 квітня 2015 року позивач звернулася до Вищої ради юстиції про відставку. Відповідне рішення ВРЮ та інформація викладена у вказаному рішенні є загальновідомим фактом, викладеним в електронній формі та розміщеним на офіційному сайті органу державної влади Вищої ради юстиції, а тому на підставі ч. 2 ст. 71 КАС України, зазначений факт не потребує на доказування .

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01.07.2014р. в справі № 21-244а14, яка полягає у тому, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсій, а в момент виникнення права на її призначення , суд встановив, що право на відставку й отримання відповідного довічного грошового утримання виникло в особи 2013 році.

Таким чином, прийнявши рішення звільнитися у відставку, позивач на законних підставах, правомірно очікувала звільнення у розумний строк і нарахування їй щомісячного довічного утримання на рівні, наближеному до рівня суддівської винагороди.

Починаючи з 1992 року держава України понад 20 років на конституційному (п.2.9 ч.5 ст.126 Основного Закону України) та законодавчому (ст.43 Закону України №2862-ХІІ, ст.138 Закону України №2453-VI, ст.141 Закону України №2453-VI у редакції Закону 192-VIII) рівнях гарантувала право позивача судді на відставку та отримання за наявності стажу на посаді судді не менше 20 років, виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі максимально наближеному до розміру суддівської винагороди.

Разом з тим, дійсно, частина третя статті 141 Закону України «Про статус суддів та судоустрій» в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 набрала чинності 28.03.2015 року скасовані та звужені конституційні права позивача гарантовані Державою в частині призначення, нарахування та виплати їй щомісячного довічного грошового утримання і про ці скасування та зміни вона попереджена не була. Як встановлено в судовому засіданні право на довічне грошове утримання позивач фактично отримала після 20 років на посаді судді, а саме: 6 лютого 2013 року.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Положеннями ст.126 Конституції України закріпленні основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні незалежність і недоторканність суддів. В пункті 7 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді ,який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті,що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконанням обовязків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді в установленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

В рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4 рп/2007 також зазначено, що довічне грошове утримання судді це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх належним матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені у Конституції України та спеціальному законі України «Про статус суддів». Не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального та соціального забезпечення. Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Так, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини «Березовський проти України» суд зазначив, що у розумінні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, майно може бути або у вигляді майна, що існує або у вигляді вимог, стосовно яких заявник може наводити доводи на користь того, що він має, принаймні, законне сподівання на набуття ефективного володіння якимось речовим правом.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII « Про забезпечення права на справедливий суд», яким викладено в новій редакції всі положення Закону України від 7 липня 2010 року N2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Частина третя статті 141 Закону N 2453-VI у редакції Закону N 192-VIII передбачала ,що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма була прийнята, однак не була реалізована, оскільки відповідно до Закону N 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказана частина набула нового змісту, згідно з яким: 1) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; 2) вилучено речення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Частиною 5 Закону України № 213-VIII щомісячне довічне грошове утримання обмежено до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно п.5 Прикінцевих положень вказаного Закону, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 126 Основного Закону України передбачено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією України і Законами України.

Зазначений конституційний принцип знайшов відображення і в положеннях Закону N 2453-VI у редакції Закону N 192-VIII.

Так, у пунктах 8,11 частини четвертої статті 48 Закону зазначено, що незалежність судді, у тому числі, забезпечується його належним матеріальним і соціальним забезпеченням та правом на відставку.

Крім того, частиною шостою статті вказаної норми права передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто гарантії незалежності судді не можуть бути звужені та скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 (Рішення N 3-рп/2013), від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008,від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005).

Крім того, «Прикінцеві положення» Закону носять загальний характер, прийняті під умовами неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах і фактично не скасовують норми ст.141 спеціального закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вищевикладене і те, що позивач працювала суддею в період дії спеціальних Законів України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, з наступними змінами, та «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року, з наступними змінами, які давали їй право на відставку та довічне грошове утримання, з урахуванням стажу роботи суддею і відповідного віку, вважаю, що позивач на підставі вказаних законів і п.9 ст.126 Конституції України набула право на відставку з призначенням щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивач мала до 01.06.2015 року і не втратила його у результаті прийняття п.5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 2013- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

В результаті прийняття пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII, яким фактично ліквідовано конституційно закріплений інститут відставки судді, судді, які звернулися до Пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання (пенсії) після 1 червня 2015 року, перебувають у різному правовому становищі порівняно із суддями, які звернулися із аналогічною заявою до 1 червня 2015 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати відмову УПФ в м. Ватутіне Черкаської області у призначенні, нарахуванні та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 протиправною та зобовязати УПФ в м. Ватутіне Черкаської області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 83%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно з положеннями ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до довідки ТУ ДСА у Черкаській області про заробітну плату, починаючи з 13.01.2016 року, без обмежень максимального розміру, а також допустити негайне виконання постанови суду в частині призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці у межах суми платежу за один місяць.

На підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», Рішення Європейського суду з прав людини «Березовський проти України», Рішень Конституційного суду України від 11.10.2005 року, 18.06.2007 року, 22.05.2008 року, 03.06.2013 року та керуючись ст.158, 159, 160, 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити нарахувати та виплачувати щомісячне грошове утримання - задовольнити.

Визнати відмову Управління пенсійного Фонду в м. Ватутіне Черкаської області у призначенні, нарахуванні та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 протиправною.

Зобовязати Управління пенсійного Фонду в м. Ватутіне Черкаської області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 83%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно з положеннями ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до довідки ТУ ДСА у Черкаській області про заробітну плату, починаючи з 13.01.2016 року, без обмежень максимального розміру .

Допустити негайне виконання постанови суду в частині призначення та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий В.А. Здоровило

22.02.2016