Справа № 2а-753/12/0970
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Київ К/800/31030/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

при секретарі судового засідання Міщенко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 року

у справі № 2а-753/12/0970

за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго»

до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2012 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано винесене Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби податкове повідомлення-рішення від 11.11.2011 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року в розмірі 26 981 976, 00 грн. Зобов'язано орган Державної казначейської служби України стягнути на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» судові витрати в розмірі 2146 (дві тисячі сто сорок шість) грн. сплаченого судового збору із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник позивача проти касаційної скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами камеральної перевірки податкової звітності ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з податку на прибуток підприємств за ІІ квартал 2011 року відповідачем складено акт від 26.10.2011 року № 9282/15-1/03346058, яким встановлено порушення пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем при заповненні податкової декларації з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року, з врахуванням даних поданих декларацій за 2010 рік, виявлено помилку при заповненні рядка 06.6 податкової декларації з податку на прибуток підприємства, а саме враховано суму 26 981 976, 00 грн., яка є від'ємним об'єктом оподаткування за 2010 рік.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2011 року № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року в розмірі 26 981 976, 00 грн.

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку щодо обґрунтованості та правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанцій виходив з того, що прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним, у зв'язку з відсутністю порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до вимог п. 2 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу платники податку на прибуток підприємств складають наростаючим підсумком та подають декларацію з податку на прибуток за такі звітні податкові періоди: другий квартал, другий і третій квартали та другий-четвертий квартали 2011 року.

Згідно із п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено особливості застосування у 2011 році пункту 150.1 статті 150 цього Кодексу.

Зазначена законодавча норма застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

В той же час, пункт 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

При цьому, розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року здійснювався на підставі чинних до 1 квітня 2011 року норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році зазначена норма застосовувалась з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, в 2011 році встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обмеження щодо можливості врахування усієї суми від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися. При цьому прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року всю суму від'ємного значення об'єкту оподаткування, що виникла у 2010 році.

За таких обставин, відповідно до вищезазначених законодавчих норм до складу валових витрат першого кварталу 2011 року підлягали включенню всі суми від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток - як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010 року, так і ті суми від'ємного значення, що виникли протягом 2010 року.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Таким чином, до складу валових витрат другого календарного кварталу 2011 року підлягає включенню сума від'ємного значення об'єкту оподаткування за перший квартал 2011 року, яка, в свою чергу, розраховується з урахуванням у складі валових витрат першого календарного кварталу 2011 року сум від'ємного значення, що утворилися станом на 1 січня 2010 року, а також тих, що виникли протягом 2010 року, та які не були погашені наростаючим підсумком протягом попередніх звітних періодів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у декларації за І квартал 2011 року до рядка 04.9 декларації включено від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року на суму 26 981 976, 00 грн. та визначено від'ємний об'єкт оподаткування за підсумками І кварталу 2011 року (рядок 08 декларації) в розмірі «-41 564 893, 00 грн.».

У декларації з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року позивач включив до складу витрат від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 06.6 декларації) у розмірі 41 564 893, 00 грн. (сформоване з врахуванням збитків 2010 року) та визначив об'єкт оподаткування (рядок 07 декларації) у розмірі «-34 090 671, 00 грн.».

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач правомірно відобразив у складі витрат ІІ кварталу 2011 року податкової декларації з податку на прибуток підприємства від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане в І кварталі 2011 року, із врахуванням збитків 2010 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України в резолютивній частині постанови зазначається, зокрема, про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Абзацом 3 пункту 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, передбачено, що судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.

Проте судом апеляційної інстанції зазначені вище правові норми не враховано та покладено на зобов'язано орган Державної казначейської служби України стягнути на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом виключення відповідного застереження.

Отже, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 року у справі № 2а-753/12/0970 змінити, виключивши із абзацу четвертого резолютивної частини словосполучення «шляхом їх безспірного списання із рахунку Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби».

В іншій частині постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 року у справі № 2а-753/12/0970 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук