Справа № 816/23/16
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/23/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2016 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/2205 від 07 грудня 2015 року, податкових повідомлень-рішень від 23 жовтня 2015 року № /1075, № /1076, № /1077 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № /1078 від 23 жовтня 2015 року.

18 лютого 2016 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, за результатами розгляду якої, судом прийнято до розгляду вимоги ФОП ОСОБА_3 щодо визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/2205 від 07 грудня 2015 року, податкового повідомлення-рішення від 23 жовтня 2015 року № /1075 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № /1078 від 23 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваних рішень є акт від 28.09.2015 № 144/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3. з дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014. Вважає помилковими висновки акта перевірки про порушення позивачем п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки відповідачем не було досліджено суми валових витрат, які були віднесені до господарської діяльності самозайнятої особи ОСОБА_3, які носили реальний характер та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства. Вказував на незрозумілість розрахунку ревізором завищення сум валових витрат за перевіряємий період, а тому податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2015 року № /1075, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/2205 від 07 грудня 2015 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № /1078 від 23 жовтня 2015 року підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 /реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1/ зареєстрована як фізична особа-підприємець 21.10.2010, взята на податковий облік у контролюючому органі 22.10.2010 та станом на 28.09.2015 перебувала на обліку в Кременчуцькій ОДПІ.

В період з 01.09.2015 по 14.09.2015 (продовжено термін проведення з 15.09.2015 по 21.09.2015) Кременчуцькою ОДПІ відповідно до наказу №175 від 21.08.2015 та наказу на продовження терміну проведення перевірки №254 від 14.09.2015 проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 28.09.2015 № 144/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 (а.с. 29-45 т. 1), яким зафіксовані порушення:

- п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 94597,77 грн., в т.ч. по періодах: за 2013 рік у розмірі 33514,85 грн., за 2014 рік у розмірі 61082,92 грн.;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 6ст. 6, п. 2 ч.1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділ III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в результаті чого донараховано суму єдиного соціального внеску за перевіряємий період у розмірі 88817,37 грн., в т.ч. по періодах: за 2011 рік у сумі 142,29 грн.; за 2013 рік у сумі 57599,21 грн.; за 2014 рік у сумі 31075,87 грн.

У зв'язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, Кременчуцькою ОДПІ було винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 23.10.2015 № /1075, яким позивачу збільшено суму грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем в розмірі 94597,77 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 23649,44 грн.;

- вимогу про сплату боргу від 28.09.2015 №Ф-/1502, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 88817,37 грн.;

- рішення від 23.10.2015 № /1078 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 7342,17 грн.

Із даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Полтавській області.

За результатами розгляду скарги позивача на вимогу про сплату боргу від 28.09.2015 №Ф-/1502, рішенням ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги №754/М/16-31-10-04-11 від 20.11.2015 вказану вимогу скасовано та зобов'язано Кременчуцьку ОДПІ сформувати і направити ФОП ОСОБА_3 нову вимогу за формою відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 58-61 т. 1).

Згідно вищевказаного рішення ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги, Кременчуцькою ОДПІ 07.12.2015 винесено вимогу про сплату боргу №Ф-/1502, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 88817,37 грн.

Рішеннями ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги №815/М/16-31-10-04-11 від 08.12.2015 та №816/М/16-31-10-04-11 від 08.12.2015 скарги позивача на вказані податкове повідомлення - рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 23.10.2015 № /1075 та рішення про застосування штрафних санкцій від 23.10.2015 № /1078- без змін (а.с. 63-69 т. 1).

Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковому повідомленню-рішенню від 23.10.2015 № /1075, вимозі про сплату боргу від 07.12.2015 №Ф-/1502 та рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.010.2015 №/1078, суд дійшов наступних висновків.

Як, вбачається з акту перевірки від 28.09.2015 № 144/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, встановлено їх завищення на суму 563012,06 грн., в т.ч. по періодах: за 2013 рік у розмірі 203700,80 грн., за 2014 рік у розмірі 359311,26 грн.

Перевіркою правильності визначення витрат за період 2013 року на порушення п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено їх завищення на 203 700,80 грн., у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу витрат вартості придбаних, але не реалізованих ТМЦ та не пов'язаних з одержанням доходу при провадженні господарської діяльності, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними), книгою обліку доходів та витрат. Згідно даних податкової декларації про майновий стан та доходи ФО-П ОСОБА_3, витрати складають 740 612 грн., згідно даних перевірки валові витрати складають 536 911,20 грн., що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними), книгою обліку доходів та витрат, банківськими виписками.

За результатами проведеного дослідження встановлено, що відповідно до даних додатків 5 до податкової декларації про майновий стан та доходи задекларований № від 05.02.2014 дохід від провадження діяльності 47.11 - "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" за 2013 рік складає 822 537 грн. Але відповідно до касових стрічок, книги обліку розрахункових операцій, банківських виписок (еквайринг), книги обліку доходів та витрат, фактично одержаний валовий дохід за результатами перевірки по вище вказаному виду діяльності складає за цей же період у розмірі 618 836,20 грн., а по двом іншим видам діяльності, а саме: 73.20 - "Дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки" за 2013 рік складає 199 667,50 грн., та 68.20 - "Надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна" за 2013 рік складає 4 033,30 грн., що підтверджується наданими на перевірку банківськими виписками, книгою обліку доходів та витрат.

Перевіркою встановлено, що націнка реалізованого товару відповідно до отримана видаткових накладних від постачальників та касових стрічок складає не більше 5 % а тютюнові вироби та 20-25 % на алкогольні, слабоалкогольні напої.

При цьому, ФО-П ОСОБА_3 сформувала та задекларувала витрати по ТМЦ за 2013 рік у сумі 723833 грн. та одержала дохід від реалізації даних ТМЦ у сумі 618 836,20 грн., які зафіксовано РРО (касовими стрічками, книгами обліку розрахункових операцій), де середня націнка на реалізований товар взагалі відсутня, що не відповідає реальному розмір встановленого в ході перевірки націнки на реалізацію товару. Даний факт свідчить про те, що підприємцем неправомірно було включено до складу валових витрат в статтю "Вартість ТМЦ..." вартість нереалізованого товару на загальну суму 203 700,80 грн. по виду економічної діяльності 47.11 - "Роздрібна торгівля...".

Перевіркою правильності визначення валових витрат за період 2014 року на порушення ст. 177.4 Податкового кодексу України встановлено їх завищення на 359 311,26 грн., у зв'язку з неправомірним віднесенням витре до складу витрат суми з оплати праці найманих осіб у сумі 225536,50 грн. по виду економічної діяльності 73.20 - "Дослідження кон'юнктури ринку..." та на оплату послуг оренди приміщень, в т.ч. комунальних платежів у сумі 133 774,76 грн. до складу задекларованих витрат, які жодним чином не пов'язано із вдалим розміщення товарів торговому залі, оригінальним оформленням прилавків та вітрин, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними), книгою обліг доходів та витрат, банківськими виписками. Згідно даних податкової декларації про майновий стан та доходи ФО-П ОСОБА_3, витрати складають 1 764 333,60 грн., згідно даних перевірки витрати складають 1405 022,34 грн., що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними), книгою обліку доходів та витрат.

В ході перевірки також встановлено, що питома вага доходу від провадження виду економічної діяльності 73.20 в структурі загальної суми одержаного доходу в 2013 році складає 24,27 % і в 2014 році складає 24,87 % від загальної суми задекларованого доходу вказаного у наведеній в акті таблиці. А питома вага доходу від провадження видекономічної діяльності 68.20 в структурі загальної суми одержаного доходу в 2013 році складає 0,49 % і в 2014 році складає 2,65 % від загальної суми задекларованого доход вказаного також у наведеній в акті таблиці.

Перевіркою враховано, що провадження видів економічної діяльності 68.20 - "Надання оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", не передбачаю: несення витрат на оплату праці, оскільки підприємцем одержувались грошові кошти в розрахункових рахунок безпосередньо від здавання в оренду частини приміщення під розміщення терміналів поповнення рахунків, а саме від ПАТ "Банк Національний кредіт" (і.п.н. 58).

Від впровадження виду діяльності 73.20 - "Дослідження кон'юнктури ринку виявлення громадської думки" також одержувались грошові кошти на розрахунковий рахунок від дистриб'юторів ПП "Парадігм Консалтінг Група" (і.п.н. 43), Підприємство з інозем. інвест. "Імперіал Тобако Юкрейн" (і.п.н. 51), ТОВ "Корона-Сервіс" (і.п.: 97), ПАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" (і.п.н. 59), ТОВ "СТВ-Харків" (і.п.н. 91), ТОВ "СТВ-Центр" (і.п.н. 11), ТОВ "Українська дистрибуційна Компанія" (і.п.н. 77), від виробника кондитерських виробів ТОВ "Компанія "КРОК" (і.п.н. 19) за безпосереднє сприяння інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу - вдалого розміщення їх товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, але даний вид діяльності частково передбачає несення витрат лише на оплату праці, які перевіркою визначено у розмірі 24,87 % (складають 74658,50 грн.) за 2014р. від загальної задекларованої суми витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату, оскільки питома вага одержаного доходу по даному виду економічної діяльності в 2014р. складає 24,87 % від загальної суми одержаного доходу за кожний звітній період відповідно.

У зв'язку із встановленням зазначеного вище порушення перевіряючим встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності у сумі 94597,77 грн., в т.ч. по періодах: за 2013 рік у розмірі 33514,85 грн., за 2014 рік у розмірі 61082,92 грн.

Крім того, як вбачається з акту перевірки, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу за 2011-2014 роки, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний податок, встановлено його заниження всього на суму 255957,83 грн., в т.ч. по періодах: за 2011 рік у сумі 410 грн.; за 2013 рік у сумі 165992 грн., за 2014 рік у сумі 89555,83 грн. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з суми доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, за перевіряємий період встановлено заниження єдиного внеску у розмірі 88817,37 грн., в т.ч. по періодах: за 2011 рік у сумі 142,29 грн.; за 2013 рік у сумі 57599,21 грн.; за 2014 рік у сумі 31075,87 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що оскаржувані рішення, ґрунтуються на висновках про не правомірність включено до складу задекларованих валових витрат за 2013 рік вартості не реалізованих ТМЦ, не пов'язаних з одержанням доходу впровадження виду економічної діяльності 73.20 - "Дослідження кон'юнктури ринку виявлення громадської думки" та за 2014 рік суми з оплати праці найманих осіб по виду економічної діяльності 73.20 - "Дослідження кон'юнктури ринку..." та на оплату послуг з оренди приміщень, які жодним чином не пов'язано із вдалим розміщення товарів у торговому залі, оригінальним оформленням прилавків та вітрин.

Відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно приписами п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є:

163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до пунктів 177.1-177.4 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Тобто, норма п. 177.4. ст. 177 ПК України є відправною нормою, яка вказує на те, що витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницької діяльністю, формуються у тому ж порядку як у платників податку на прибуток.

Згідно пунктів 137.1, 137.4 статті 137 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг. Датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З огляду на вимоги наведених правових норм, підставою для зменшення платником податків об'єкту оподаткування на суму витрат з придбання (виготовлення) товарів (послуг) є будь-які витрати платника податку, визначені на підставі первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та здійснені для провадження господарської діяльності платника податку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження обґрунтованості своїх вимог та реальності понесених витрат позивачем було долучено до матеріалів справи податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку, трудові договори між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, щодо підтвердження наявності у ФОП ОСОБА_3 найманих працівників, копії квитанцій по сплаті єдиного соціального внеску. А також на підтвердження здійснення відповідних видів господарської діяльності позивачем надано реєстри виданих та отриманих податкових накладних, рахунки-фактури щодо сплати комунальних послуг та оренди приміщення, акти здачі-приймання робіт.

Дослідивши надані матеріали суд вважає їх належними доказами реальності понесених ФОП ОСОБА_3 витрат у ході здійснення своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку. Крім того, реальність відповідних витрат не ставилась під сумнів відповідачем як у ході перевірки, так і у ході розгляду справи.

Порядок заповнення Додатків до декларації про майновий стан і доходи передбачено Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою Наказом Міністерства доходів і зборів України 11.12.2013 № 793. Зокрема вказаною Інструкцією встановлено, що у додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності":

1) доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності, відображаються в окремому рядку розділу I із зазначенням у колонці 2 назви і коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за здійснення якого одержано дохід;

2) у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності;

3) у колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг).

Значення колонок 4, 5 та 6 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу;

4) у колонці 7 відображається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується за такою формулою: колонка 3 - колонка 4 - колонка 5 - колонка 6.

Аналіз вказаного розділу Інструкції дає підстави вважати, що пунктом 3, яким передбачено порядок декларування документально підтверджених витрат, не встановлено імперативної норми щодо відображення сум документально підтверджених витрат по здійсненню кожного виду економічної діяльності окремо, тим паче щодо визначення (розподілу) у відсотковому значенні таких витрат від суми доходу, одержаного по кожному такому виду діяльності окремо. Натомість зазначено про відображення документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності, згідно даних Книги обліку доходів і витрат.

Дослідивши копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2013-2014 року та розрахунки податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, суд не знаходить порушень позивачем норм чинного законодавства та завищення витрат, про які стверджує податковий орган, що б спричинило заниження оподаткованого доходу, та відповідно, заниження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Висновок податкового органу на те, що позивачу потрібно було визначати чистий оподатковуваний дохід від надання в оренду майна та від надання маркетингових, інформаційних та ін. подібних послуг з урахуванням безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів витрат, а витрати, понесені на оплату комунальних послуг та заробітної плати, потрібно було визначити та задекларувати витратами, які безпосередньо пов'язані з доходом від реалізації товарів, не може свідчити про фактичне заниження позивачем загальної суми оподаткованого доходу та завищення витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності. Крім того, суд наголошує на тому, що Кременчуцькою ОДПІ не ставилась під сумнів реальність та документальне підтвердження спірних витрат.

Необґрунтованими та не підкріпленими нормами Податкового кодексу України суд вважає посилання відповідача у запереченнях на обов'язок платника визначати розмір документально підтверджених витрат на оплату праці, комунальних послуг при здійсненні окремого виду господарської діяльності у відсотковому значенні таких витрат від суми доходу, одержаного по кожному виду господарської діяльності окремо.

Таким чином, з огляду на частину 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що полягає у заниженні податку на доходи з фізичних осіб у періоді, що перевірявся на загальну суму 94897,77 грн., та відповідно не доведено факту порушення позивачем п.2 ст. 7, п.11ст.8, п.2 ст.9 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та заниження єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 88 817,37 грн.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність донарахування Кременчуцькою ОДПІ позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 88817,37 грн, та, відповідно, про протиправність оскаржуваної вимоги №Ф-/2205 від 23.10.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з виявленням перевіркою порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та донарахуванням за її наслідками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, рішенням Кременчуцької ОДПІ від 23.10.2015 №/1078 до позивача застосовано штраф у розмірі 7342,17 грн. на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній до 01.01.2015) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, відповідачем не доведено факту порушення позивачем п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та відповідно заниження позивачем у перевіряємому періоді єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 88817,37 грн. Відтак, штрафні санкції в розмірі 7342,17 грн. застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 23 жовтня 2015 року № /1075, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/2205 від 07 грудня 2015 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № /1078 від 23 жовтня 2015 року винесені Кременчуцькою ОДПІ без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішень, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 07 грудня 2015 року № Ф-/2205.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 23 жовтня 2015 року № /1075.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 23 жовтня 2015 року № /1078.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області ( ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2144 (дві тисячі сто сорок чотири) гривні 07 (сім) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2016 року.

Суддя С.А. Іваненко