Справа № 803/1553/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/3699/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Прокуратури Волинської області в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 1 липня 2015 року № 301к "Про притягнення до адміністративної відповідальності" (далі - спірний наказ).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та задовольнити позов.

Так, за правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як правильно встановлено судами, спірним наказом відповідача позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Вказане дисциплінарне стягнення застосовано відносно позивача у зв'язку з встановленням службовою перевіркою факту подання останнім завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, що згідно з частиною 10 статті 12 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VІ «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - Закон № 3206-VІ) є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

За правилами частини 3 статті 48 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ) за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

На виконання наведеної норми Закону № 1789-ХІІ постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року № 1796-XII затверджено Дисциплінарний статут прокуратури України (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту визначено види дисциплінарного стягнення, зокрема, догана.

Водночас, згідно з положеннями статті 11 Статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погордився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, видаючи спірний наказ, дотримався вимог наведених норм права, зокрема, провів службове розслідування, яким встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку і наклав на позивача дисциплінарне стягнення, яке відповідає ступеню вини та тяжкості такого проступку. При цьому, відповідач здійснив усі можливі дії, спрямовані на ознайомлення позивача із спірним наказом.

За наведених обставин, висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач, видаючи спірний наказ, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З мотивів, аналогічних викладеним, ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2016 року (касаційне провадження К/800/54543/15) відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на вищезазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій самій справі.

Згідно з положеннями пункту 4 частини 4 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо є ухвала про відмову у задоволенні касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на це саме судове рішення

Керуючись пунктом 4 частини 4 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратура Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк