Справа № 810/5970/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року №810/5970/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 №393 "Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ №52 від 06.02.2015 "Про проведення планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваний наказ прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Враховуючи, що обсяг доходу позивача за 2014 рік є меншим за 20 млн. грн., а інші передумови для призначення проведення перевірки відсутні, позивач просить визнати спірний наказ протиправним та скасувати.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначив, що посилання позивача на Прикінцеві положення Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" щодо заборони на проведення перевірок у 2015-2016 роках є безпідставним, оскільки дані положення не застосовуються до перевірок нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, в письмових запереченнях проти позову відповідач зазначає, що ним було здійснено всі передбачені чинним законодавством заходи для того, щоб приступити до проведення документальної позапланової перевірки.

В судовому засіданні по справі 28.01.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та подав письмову заяву про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання по справі 28.01.2016 не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою суду від 28.01.2016 постановлено здійснювати подальший розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання 07540, АДРЕСА_1) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 28.01.2008, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААБ №026449 від 13.01.2012 (а.с.9-10).

Позивач взятий на облік в органах державної податкової служби з 28.01.2008 за №45/2008, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків№415/2008 від 22.09.2008 (а.с.38).

06.02.2015 начальником Переяслав-Хмельницьої ОДПІ ГУ ДФС у Київській області видано наказ №52 «Про проведення планової перевірки» (а.с.39).

Суд зазначає, що планова перевірка, проведення якої визначено наказом Переяслав-Хмельницьої ОДПІ ГУ ДФС у Київській області видано наказ №52 від 06.02.2015, проведена не була.

21.12.2015 начальником Переяслав-Хмельницьої ОДПІ ГУ ДФС у Київській області видано наказ №393 «Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ № 52 від 06.02.2015 «Про проведення планової перевірки» (а.с.14-15).

Даним наказом внесено зміни до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 06.02.2015 №52 «Про проведення планової перевірки» та доручено провести документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014; перевірку розпочати з 31.12.2015, терміном 10 робочих днів.

Копію даного наказу №393 від 21.12.2015 разом з повідомленням №20 від 21.12.2015 (а.с.16) направлено на поштову адресу позивача рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення (штрих кодовий ідентифікатор поштового відправлення 702), вказані документи були отримані позивачем, що підтверджується доданою до позову копією конверту, в якому направлено вказані документи (а.с.17).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що його прийнято на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України та на підставі доповідної записки №71 від 18.12.2015 начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб.

Позивач, вважаючи, що підстави для прийняття даного наказу відсутні, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу положень пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Пунктом 77.2 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

З аналізу вищевказаних правових норм слідує, що на законодавчому рівні визначено право відповідача на законних підставах та з дотриманням встановленого порядку проводити планові виїзні перевірки, призначення яких здійснюється за наявності затвердженого плану-графіку шляхом видання відповідного наказу.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З викладеного слідує, що обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, установи та організації, фізичні особи-підприємці, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Тобто, визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій податкових декларацій позивача про майновий стан і доходи за 2013 рік та за 2014 рік, сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності за 2013 рік становить 5408949,20 гривень, за 2014 рік - 5412023,07 гривень, тобто менше 20 мільйонів (а.с.18-29).

Судом встановлено, що позивач будь-яких заяв до Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо проведення перевірки не подавав.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл Переяслав-Хмельницькій ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що оскаржуваний наказ прийнятий згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що після набрання чинності Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" видання контролюючим органом наказу на проведення перевірки платників податків, доходи яких за попередній рік не перевищували 20 млн. грн., вимагає від керівника зазначати в наказі, з якого саме питання призначається перевірка - повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску чи відшкодування податку на додану вартість.

Зазначене правило встановлює пільговий режим для певної категорії суб'єктів господарювання, а отже захист платників податків від безпідставних та необґрунтованих перевірок потребує конкретизації дій контролюючих органів, що унеможливлює видання наказів із «загальними» формулюваннями - щодо проведення перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, оскільки таке формулювання необґрунтовано розширює повноваження контролюючих органів, звуження яких як раз і було на меті законодавця.

Разом з тим, посилання відповідача на те, що наказ №393 від 21.12.2015 прийнято без порушень вимог пункту 3 розділу ІІ Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014, оскільки положення даної норми закону не поширюється на перевірки з питань нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб є безпідставними, оскільки абзацом 2 пункту 3 Розділу ІІ Перехідних положень даного закону надано право проводити перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари лише щодо вичерпного переліку питань, а саме: дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

А тому, відповідачем при прийнятті спірного наказу призначено перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, проведення якої прямо заборонено пунктом 3 розділу ІІ Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Отже, документальна невиїзна перевірка має бути призначена тільки за обставин, визначених ст. 77 та ст. 78 ПК України.

Відповідно до п.79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В свою чергу, суд звертає увагу на те, що приписами статті 77 ПК України закріплено порядок проведення документальних планових перевірок, згідно із п.77.1 якої документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно з пунктом 82.1 ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів (абз.2 п. 82.1 ст. 82 ПК України).

Суд звертає увагу, що зі місту наказу начальника Переяслав-Хмельницької ОПДІ ГУ ДФС у Київській області №52 від 06.02.2015 «Про проведення планової перевірки» вбачається, що останній прийнято на підставі затвердженого плану-графіку документальних перевірок на І квартал 2015 року. Термін проведення перевірки визначено з 18.02.2015 протягом десяти робочих днів.

Позивач зазначає, що документальну виїзну перевірку щодо нього на підставі наказу №52 від 06.02.2015 працівниками Переяслав-Хмельницької ОПДІ ГУ ДФС у Київській області не було проведено, а відповідачем в свою чергу будь-яких доказів того, що таку перевірку було проведено - до суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що наказ начальника Переяслав-Хмельницької ОПДІ ГУ ДФС у Київській області №52 від 06.02.2015 вичерпав свою дію, оскільки закінчився період на який було заплановано проведення перевірки - І квартал 2015 року, а рішень щодо продовження строків проведення перевірки відповідачем не приймалось.

В той же час наказом начальника Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС №393 від 21.12.2015 внесено зміни до наказу №52 від 06.02.2015, який як встановлено судом вичерпав свою дію, відтак дії відповідача щодо прийняття наказу №393 від 21.12.2015 є неправомірними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Проте, приймаючи спірний наказ, відповідач діяв всупереч зазначеним вище вимогам.

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що ініціювання податковим органом документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 у тому вигляді, в якому воно відображено в наказі від 21.12.2015 № 393, вчинено за відсутності визначених на це законом підстав, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті спірного наказу діяв поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесення відповідного рішення.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України та є підставами для визнання протиправним та скасування наказу, а тому, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1218,00 грн. згідно квитанції № 14742492 від 29.12.2015.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 №393 «Про внесення змін до наказу Переяслав-Хмельницької ОДПІ № 52 від 06.02.2015 «Про проведення планової перевірки».

3. Стягнути судовий збір в сумі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання 07540, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи 38680371, місцезнаходження юридичної особи: 08400, м. Переяслав - Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького, 95).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.