Справа № 466/1053/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/45610/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Калашнікової О.В., Сороки М.О.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року у справі № 466/1053/15-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, треті особи ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування протоколів про адміністративні правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, треті особи ОСОБА_2, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила: визнати дії головного державного інспектора інспекційного відділу м.Львова Хар М.І. протиправними та скасувати протоколи про адміністративне правопорушення №№ 01/12/1 і 01/12/2 від 03.12.2014р. за ч.1 ст.96 КУпАП та ч.8 ст.96 КУпАП, складених щодо ОСОБА_1; поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення; визнати незаконною та скасувати постанову № 1ш/13-ф/пз, винесену заступником директора департаменту - начальником інспекційного відділу державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Львові Полюгою З.М., про накладення штрафу в розмірі 8500 грн. та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що адміністративного правопорушення у сфері містобудівної діяльності по факту добудови балкону до квартири АДРЕСА_1 не скоїла, оскільки ніяких будівельних робіт щодо влаштування балкону не проводила у зв'язку з чим в її діях відсутній склад правопорушення, зазначеного в складених адміністративних протоколах. Також вважає, що не є суб'єктом скоєння цього правопорушення. Крім цього, ст.256 КУпАП передбачає зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення часу вчинення правопорушення, прізвища та адреси свідків і потерпілих що не було відображене у вищевказаних протоколах. Також при їх складанні позивачу не були роз'яснені права та обов'язки, від неї не відбиралося пояснення. Порушення, вказані у протоколах від 03.12.2014 року не відповідають матеріалам справи, є необґрунтованими і складеними з грубими порушеннями чинного законодавства, а саме не дотримані вимоги ст. 245, п.1 ст. 247, ст. 256 КУп АП.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2015 року заявлений позов задоволений частково. Постанову №1ш/13ф/пз від 30.01.2015р., винесену заступником директора департаменту - начальником інспекційного відділу державної архітектурно-будівельної інспекції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, скасовано, адміністративне провадження закрите.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.12.2014р. головним державним інспектором Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській обл. Хар М.І. у присутності ОСОБА_1 відповідно до ст.41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою КМ України № 553 від 23.05.2011р., на підставі скарги ОСОБА_2, проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 на об'єкта будівництва з добудови балкону до квартири АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1, яка є власницею квартири АДРЕСА_1, розпочате виконання будівельних робіт з добудови балкону до квартири (ІІІ категорія складності). На час перевірки влаштовано консольну бетонну плиту та по периметру встановлено огороджуючу конструкцію.

Будівельні роботи розпочаті без розробленої та затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт (реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт), чим порушені ст.ст.7, 9, 27 Закону України „Про архітектурну діяльність" та п.2 ч.1 ст.34 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

За результатами перевірки складені Акт №01/12-ш від 03.12.2014р., протокол про адміністративне правопорушення №01/12/1 від 03.12.2014р., протокол про адміністративне правопорушення №01/12/2 від 03.12.2014р., а також винесений припис №01/12-ш від 03.12.2014р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно складених протоколів розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було призначено на 12.12.2014р.

На адресу відповідача 12.12.2014р. надійшло клопотання (заява) від представника позивача ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи (вх. № 7/13/14/9-Р-194), а 23.12.2014р. поступило від позивача клопотання про закриття адміністративного провадження (вх. № 7/13/14/9-Р-239), у зв'язку із чим розгляд справи був відкладений на 12.00 год. 30.12.2014р. для вивчення поданих у клопотанні підстав, про що було проінформовано позивача листом № 7/13-6-697 від 23.12.2014р..

До відповідача 30.12.2014р. надійшла заява від позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату по причині хвороби представника позивача (вх. № 7/13/14-9-Р-271).

У зв'язку з наведеним, відповідачем було прийняте рішення про перенесення розгляду справи на 15.00 год. 20.01.2015р., про що повідомлено позивача листом № 1013-6-34 від 06.01.2015р.

Від позивача 19.01.2015р. надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із хворобою представника позивача (вх. № 1013/15/9-Р-17).

По причині наведеного відповідачем було прийняте рішення про перенесення розгляду справи на 15.00 год. 30.01.2015р., про що повідомлено позивача листом № 1013-6-198 від 21.01.2015р.

У подальшому 30.01.2015р. заступником директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській обл. Полюгою З.М. винесена постанова № 1ш/13-ф/пз по справі про адміністративне правопорушення, якою визнаною винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн..

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на момент складання спірних протоколів абзац 33 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП був виключений, через що відповідач не входить до переліку осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Також ОСОБА_1 не являється суб'єктом адміністративного правопорушення, а відповідач не має повноважень на складання протоколів та постанов щодо допущених фізичними особами порушень у сфері містобудівної діяльності. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути предметом оскарження, оскільки такі не зумовлюють виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб, щодо яких він складений.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові суд апеляційної інстанції виходив з того, що норми Закону України „Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" не поширюються на розглядувані правовідносини, оскільки стосуються відповідальності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства. Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, змінив підставу заявленого позову, порушивши вимоги процесуального закону, який надає це право лише позивачу.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Дані правовідносини регулюються приписами ч.1 ст.34 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно яких замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Згідно Закону України „Про архітектурну діяльність" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності" (ч.1 ст.9 цього Закону); замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою (абз.4 ст.27 цього Закону).

Відповідно до п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затв. постановою КМ України № 466 від 13.04.2011р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності.

Апеляційним судом вірно зазначено, що позивач не навів переконливих спростовувань щодо виявлених відповідачем порушень під час самовільного облаштування балкону до квартири АДРЕСА_1, зокрема, щодо відсутності документа на право виконання будівельних робіт (декларації) та належним чином розробленої та затвердженої проектної документації.

Разом з тим, складеними за результатами перевірки документами стверджується факт порушення позивачем вимог ст.ст.7, 9, 27 Закону України „Про архітектурну діяльність", п.2 ч.1 ст.34 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" та п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затв. постановою КМ України № 466 від 13.04.2011р.

Відповідно до ч.ч.1, 8 ст.96 КУпАП порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Діяння, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені щодо об'єктів III категорії складності, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведеного, відповідачем правомірно визнана позивач винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП (із врахуванням вимог ст.36 КУпАП), та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Стосовно допущених відповідачем порушень під час складання спірних протоколів, розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд вірно зазначив, що такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Разом з тим, постановою КМ України № 553 від 23.05.2011р. затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, відповідно до положень якого у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (п.17); акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль (п.18); протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України (п.20); постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф (п.22).

Апеляційним судом встановлено, що наведені вимоги дотримані відповідачем під складання протоколів та розгляду справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім цього, відповідачем неодноразово за клопотанням позивача відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення для можливості явки позивача та її представника, однак ОСОБА_1 своїм правом на захист не скористалася.

Крім того, приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції помилково виходив з відсутності у відповідача компетенції та повноважень щодо складання протоколів та винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, з такими висновками апеляційний суд вірно погодився, оскільки звертаючись до суду із розглядуваним позовом, ОСОБА_1 не пов'язувала свої вимоги з такими обставинами та не обґрунтовувала їх відсутністю у відповідача компетенції на вчинення розглядуваних дій.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, змінив підставу заявленого позову, порушивши вимоги процесуального закону, який надає це право лише позивачу.

Крім цього, повноваження відповідача на складання протоколів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та протоколів про адміністративні правопорушення, розгляд справ про порушення у сфері містобудівної діяльності та про адміністративні правопорушення, накладення штрафів передбачено ст.244-6 КУпАП, ст.41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській обл., затв. наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 229 від 01.10.2014р., Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затв. постановою КМ України №553 від 23.05.2011р., наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 240 від 15.05.2012р. „Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю".

Норми Закону України „Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" не поширюються на розглядувані правовідносини, оскільки стосуються відповідальності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд першої інстанції не вправі був приймати рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Щодо позовних вимог в частині скасування протоколів про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вірно зазначив, що акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

З урахуванням зазначеного, протокол про адміністративне правопорушення як документальна фіксація вчиненого правопорушення не є актом суб'єкта владних повноважень в зазначеному вище розумінні, а виступає доказом по справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами в порядку ст.251 КУпАП та ст.86 КАС України. Виходячи з наведеного, протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Отже, відповідачем в межах наданих повноважень та відповідно діючого законодавства обґрунтовано прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього відповідного стягнення, а заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: