Справа № 826/20814/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Інжиніринг» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Інжиніринг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 року № та від 26.08.2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засідання з'явились учасники процесу.

Представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду всіх достатніх доказів на підтвердження реального надання послуг та не доведено наявність ділової мети та економічної доцільності здійснення правочинів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТРК Інжиніринг» з питань дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні та сплаті податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.08.2013 року по 30.06.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ТРК Інжиніринг»:

п.п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.2, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2 407 069,00 грн.;

п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 841 881,00 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 13.08.2015 року №3365/26-56-22-04-09/38757831 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 26.08.2015 року №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання із податку на прибуток у сумі 1 052 351,00 грн., у тому числі: 841 881,00 грн. - основний платіж, 210 470,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

від 26.08.2015 року №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 3 008 836,00 грн., у тому числі: 2 407 069,00 грн. - основний платіж, 601 767,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення позивач звернувся з даним позовом до суду.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є Податковий кодекс України.

За визначенням цього Кодексу, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Підпунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

П. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

За правилами п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка має містити визначені цією статтею обов'язкові реквізити.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця.

Приписами п. 201.7, 201.8, 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, формування податкового кредиту є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у частині 1 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинних документів встановлені частиною 2 цієї статті.

За визначеннями цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, будь-які документи можна вважати первинними, що є підставою для їх врахування в податковому обліку, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відтак, необхідною умовою для віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту є факт дійсного проведення господарських операцій, обумовлених відповідними угодами, що має засвідчуватись належними первинними документами.

Виходячи із викладеного, перевірці підлягає реальність здійснення між позивачем та його контрагентом спірних господарських операцій. При цьому, докази, на обґрунтування доводів сторін, відповідно до ст. 86 КАС України, повинні оцінюватись судом у їх сукупності.

З акта перевірки Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.08.2015 №3365/26-56-22-04-09/38757831 вбачається, що висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства податковим органом зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між ТОВ «ТРК Інжиніринг» та його контрагентами:

ТОВ «Праймстрой» за договорами підряду від 26.06.2015 року №П.260115/1, від 04.12.2014 року №П.041214-1, від 29.10.2014 року №П.291014-1, від 05.11.2014 року №П.051114-1, від 14.11.2014 року №П.141114-1, від 21.11.2014 року №П.211114-1, від 05.12.2014 №П.051214-1, від 15.12.2014 року №П.151214-1;

ТОВ «Гранитбуд» за договорами підряду від 27.08.2014 року №Г.27.0814-1, від 12.09.2014 року №Г.120914-1, від 22.09.2014 року №Г.220914-1, від 13.10.2014 року №Г.131014-1, від 21.10.2014 року №Г.211014-1, від 04.12.2014 року №Г.04.1214-1, від 10.11.2014 року №Г.101114-1, від 24.11.2014 року №Г.241114-1;

ТОВ «Білдекобуд» за договорами підряду від 22.06.2014 року №Б.220614-1, від 10.08.2015 року №Б.100814-1, від 10.09.2014 року №Б.100914-1;

ТОВ «Інтерсептор» за договорами підряду від 01.08.2014 року №ІС010714-1, від 07.07.2014 року №ІС070714-1, від 04.07.2014 року №ІС0400714-1, від 01.07.2014 року №ІС010714-1, від 19.06.2014 року №ІС190614-1, від 20.05.2014 року №ІС20054-1, від 14.01.2014 року №ІС140115-1, від 12.01.2015 року №ІС120115-1, від 06.01.2015 року №ІС060115-1.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ТРК Інжиніринг» (замовник) та його контрагентами (підрядники): ТОВ «Праймстрой», ТОВ «Гранитбуд», ТОВ «Білдекобуд», ТОВ «Інтерсептор» укладено договори підряду: від 26.06.2015 року №П.260115/1, від 04.12.2014 року №П.041214-1, від 29.10.2014 року №П.291014-1, від 05.11.2014 року №П.051114-1, від 14.11.2014 року №П.141114-1, від 21.11.2014 року №П.211114-1, від 05.12.2014 року №П.051214-1, від 15.12.2014 року №П.151214-1; від 27.08.2014 року №Г.27.0814-1, від 12.09.2014 року №Г.120914-1, від 22.09.2014 року №Г.220914-1, від 13.10.2014 року №Г.131014-1, від 21.10.2014 року №Г.211014-1, від 04.12.2014 року №Г.04.1214-1, від 10.11.2014 року №Г.101114-1, від 24.11.2014 року №Г.241114-1; від 22.06.2014 року №Б.220614-1, від 10.08.2015 року №Б.100814-1, від 10.09.2014 року №Б.100914-1; від 01.08.2014 року №ІС010714-1, від 07.07.2014 року №ІС070714-1, від 04.07.2014 року №ІС0400714-1, від 01.07.2014 року №ІС010714-1, від 19.06.2014 року №ІС190614-1, від 20.05.2014 року №ІС20054-1, від 14.01.2014 року №ІС140115-1, від 12.01.2015 року №ІС120115-1, від 06.01.2015 року №ІС060115-1, відповідно до яких у порядку та на умовах, визначених договорами, відповідно до чинного законодавства підрядник зобов'язується власними або залученими силами виконати ремонтні роботи на об'єктах визначених договорами, а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов договорів.

Для підтвердження виконання договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договорів підряду від 26.06.2015 року №П.260115/1, від 04.12.2014 року №П.041214-1, від 29.10.2014 року №П.291014-1, від 05.11.2014 року №П.051114-1, від 14.11.2014 року №П.141114-1, від 21.11.2014 року №П.211114-1, від 05.12.2014 року №П.051214-1, від 15.12.2014 року №П.151214-1; від 27.08.2014 року №Г.27.0814-1, від 12.09.2014 року №Г.120914-1, від 22.09.2014 року №Г.220914-1, від 13.10.2014 року №Г.131014-1, від 21.10.2014 року №Г.211014-1, від 04.12.2014 року №Г.04.1214-1, від 10.11.2014 року №Г.101114-1, від 24.11.2014 року №Г.241114-1; від 22.06.2014 року №Б.220614-1, від 10.08.2015 року №Б.100814-1, від 10.09.2014 року №Б.100914-1; від 01.08.2014 року №ІС010714-1, від 07.07.2014 року №ІС070714-1, від 04.07.2014 року №ІС0400714-1, від 01.07.2014 року №ІС010714-1, від 19.06.2014 року №ІС190614-1, від 20.05.2014 року №ІС20054-1, від 14.01.2014 року №ІС140115-1, від 12.01.2015 року №ІС120115-1, від 06.01.2015 року №ІС060115-1; кошторисів до договорів, актів виконаних робіт за відповідні періоди, податкових накладних.

Умовами договорів передбачено, що підрядник приймає на себе зобов'язання по забезпеченню матеріальними ресурсами необхідними для виконання робіт, передбачених договором за цінами, затвердженими кошторисом. У разі необхідності замовник має право надавати підряднику матеріальні ресурси, необхідні для виконання робіт.

Якість матеріальних ресурсів, що використовуються підрядником при виконанні робіт, повинна відповідати вимогам державних норм, стандартів та технічних умов і підтверджуватися сертифікатами (у разі необхідності), технічними паспортами та іншими документами, що підтверджують їх якість (пункт 3 договорів).

Так, згідно пункту 2 договорів, ціна договору включає в себе вартість робіт та матеріалів і обладнання, які будуть використовуватись при виконанні робіт.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивачем надано: кошториси на виконання робіт, акти приймання-передачі виконаних робіт та податкові накладні.

Дослідивши вказані документи суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у вищезазначених правовідносинах ділової мети та економічної доцільності позаяк на переконання суду позивачем не надано належних доказів використання матеріалів та обладнання, із зазначеним їх ціни, доказів придбання відповідних матеріалів та їх вартості, доказів контролю з боку позивача або посадових осіб контрагентів за виконанням договірних зобовязань.

Водночас, даний висновок суду першої інстанції спростовується матеріалами справи.

Зокрема, з наданих позивачем копій кошторисів та актів виконаних робіт вбачається перелік цих робіт та їх ціна. У графі «назва матеріалів та обладнання» кожного кошторису визначено перелік матеріалів, що використовувались під час здійснення підрядних робіт, а у графі «вартість матеріалів» визначено «одиницю виміру, кількість, вартість за одиницю.

Разом з тим, умови договорів передбачають, що у разі необхідності Замовник має право надавати Підряднику матеріальні ресурси, необхідні для виконання Робіт (п. 3.2).

У разі постачання матеріалів Замовником (тобто TOB «ТРК Інжиніринг») про це зазначено безпосередньо біля назви матеріалів та у графі 5 вказано « 0». У разі постачання матеріалів Підрядником, про це відповідно зазначалось у графах 4 та 5.

З пояснень представника апелянта, наданих під час судового засідання, вбачається, що більша частина матеріалів була надана Замовником (TOB «ТРК Інжиніринг»), а та частина матеріалів, що постачалась Підрядником була вказана в Акті виконаних робіт, що були підписані сторонами.

Тобто, поставка матеріалів, що супроводжується в якості використання під час здійснення ремонтних робіт зазначалась в актах виконаних робіт.

Стосовно документів, які підтверджують якість матеріалів, колегією суддів встановлено, що вказані документи згідно з п. 3.3 надаються лише у разі необхідності. Із кошторисів вбачається, що Підрядником постачались матеріали, які не потребували підтвердження сертифікатами якості (такі як, кріплення, труби, мішки, пластини на розетки).

Разом з тим, згідно п. 4.1.10 Договору «з метою оперативного вирішення питань, що виникають у процесі виконання Робіт Підрядник призначає повноважного представника на території виконання Робіт для здійснення контролю за виконанням договірних зобов'язань та письмово повідомляє про таку особу Замовника».

Тобто, вказаним пунктом передбачено призначення уповноваженого представника Підрядника лише у разі оперативного вирішення питань, якщо такі виникають під час здійснення ремонтно-оздоблювальних робіт.

Крім того, Позивачем було надано відповідні пояснення щодо контролю (нагляду) за виконанням будівельно-монтажних (ремонтних) робіт. Так, відповідно до п. 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого Постановою КМУ від 11.07.2007 №903 технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об'єкта. Тобто, технічний нагляд за виконанням робіт на об'єктах здійснювався безпосередньо Позивачем, оскільки саме він відповідальний за виконання робіт перед Замовниками - TOB «БЦ Брест Литовський», TOB «ТРК Інвест, TOB «Югтранс-Темінал» тощо.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується факт дійсного проведення господарських операцій, обумовлених договорами позивача з його контрагентами, що підтверджується належними первинними документами. Натомість, відповідачем не доведено, у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, а ні обставин, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, а ні правомірності та обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, доводи відповідача, покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, через що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин справи та з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Інжиніринг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Інжиніринг» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2015 року - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Інжиніринг» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 року № та № - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.08.2015 року № та №.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 23.02.2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.