Справа № 814/3871/15
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2015 р. Справа № 814/3871/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Южная транспортная компания",
до за участю: представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2Державної податкової інспекції у Корабельному районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
проскасування податкового повідомлення - рішення від 22.09.2015р. № НОМЕР_1,
В С Т А Н О В И В:

ТзДВ «Южная транспортная компания» звернулась до адміністративного суду з позовом до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, яким йому визначено грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 173800 гривень.

Свої позовні вимоги товариство обґрунтувало тим, що мало реальні товарні господарські операції з контрагентом ТОВ БКФ «Аркада». Факт проведення зазначених господарських операцій підтверджено належними первинними документами, а відповідачем безпідставно не визнається його право на врахування у власному податковому обліку сплачених по цим операціям коштів.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що вважає не реальними та не товарними відносини ТзДВ «Южная транспортная компания» з ТОВ БКФ «Аркада». Зазначене підприємство має 3 стан прийнято рішення про припинення юридичної особи. Відповідно до автоматизованої системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту не підтверджено закупівлю зазначеним контрагентом товарів, які в подальшому реалізовувались позивачу. Відсутні товарно-транспортні накладні на перевезення товарів від постачальника покупцю.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ТзДВ «Южная транспортная компания» зареєстрована в якості юридичної особи 21.11.12. Основним видом діяльності ТзДВ «Южная транспортная компания» є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, оптова торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів та ін.

01.12.14 ТзДВ «Южная транспортная компания» уклала з ТОВ БКФ «Аркада» договір комісії на придбання товарів/робіт/послуг.

Відповідно до вказаного договору протягом листопаду 2014 року, ТОВ БКФ «Аркада» поставив на адресу ТзДВ «Южная транспортная компания» запасні частини для автомобілів: шини, ремкомплекти, амортизатори, фільтри, втулки, пружини, хомути, та ін. на загальну суму 834244,80 гривень, з них податку на додану вартість 139040,80 гривень.

На підтвердження виконання зазначеної господарської операції були виписані товарні та податкові накладні (арк.спр.41-123).

Суму в 139040,80 гривень ТзДВ «Южная транспортная компания» врахувало у власному податковому обліку як податковий кредит.

В період з 12.08.15 по 18.08.15 ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзДВ «Южная транспортная компания», про що складено Акт від 26.08.15 №253/14-05-22-00/38436360 (арк.спр.9).

Під час перевірки податківці дійшли висновку про нереальність та безтоварність господарських операцій, оскільки з 17.03.15 ТОВ БКФ «Аркада» має стан 3-прийнято рішення про припинення, у самого постачальника в номенклатурі товарів, які він придбавав, маються горіх, пшениця, кукурудза, стеклоліст, але відсутні товари, які в листопаді 2014 року продано позивачу, відсутні товарно-транспортні накладні, на підприємстві працювало всього 2 особи.

22.09.15 уповноваженою особою ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва винесено податкове повідомлення рішення №, яким визначено ТзДВ «Южная транспортная компания» грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 173800 гривень, з яких 139040 гривень за основаним зобовязанням, а 34760 гривень штрафу (арк.спр.84).

Відповідно ст.185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту.

Відповідно до ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

Досліджуючи реальність та товарність цих договорів, відповідно до розяснення Вищого адміністративного суду України, викладеного у листі № 742/11/13-11 від 02.06.11, суд вважає, що саме за цими господарськими операціям будь-яких інших документів, ніж ті, які були надані позивачем (договори, товарні накладні, податкові накладні, платіжні доручення), бути не може.

У будь-якому випадку, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України обовязок доказування обставин безтоварності та не реальності господарських договорів покладено на податковий орган, а не на платника податків.

На думку суду, відповідачем таких доказів не надано, а висновки, зроблені в Акті перевірки, є бездоказовими.

Та обставина, що в податковому обліку ТОВ БКФ «Аркада» могли бути порушення, та ним не оприбутковані запасні частини на автомобіль, має значення лише для визначення відповідальності безпосередньо ТОВ БКФ «Аркада». Для його контрагентів це значення не має. Крім того, в Акті перевірки зазначено, що згідно АІС «Автоматизована система співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» не виявлено розбіжностей між задекларованими позивачем сумами податкового кредиту та задекларованими ТОВ БКФ «Аркада» податковими зобовязаннями (арк.спр.12).

Та обставина, що в 2015 році ТОВ БКФ «Аркада» перебуває у процесі ліквідації, також не породжує жодних податкових наслідків для контрагентів зазначеного підприємства, оскільки процес припинення юридичної особи, передбачений Цивільним кодексом України. У будь-якому випадку правовідносини з позивачем у ТОВ БКФ «Аркада» були до запровадження ліквідаційної процедури.

Законодавством України не передбачено солідарної відповідальності для всього ланцюга постачальників. Кожний субєкт господарювання несе відповідальність за дотримання юридичної чистоти лише власної господарської операції, і не може відповідати за дії інших учасників.

На переконання суду, якщо податковий орган мотивує своє рішення про позбавлення платника податків права на віднесення сплачених постачальникам коштів до податкового кредиту та витрат тим, що, на його думку, відбулася фіктивна операція по штучному нарощуванню цих показників, то цьому повинно передувати доведеність цієї діяльності платника податків або його контрагентів у порядку кримінального судочинства.

Ті обставини, що у постачальника позивача недостатньо власних трудових чи матеріальних ресурсів, або не співпадають номенклатури придбаного та реалізованого товару, є лише приводом (сигналом) для більш ретельної перевірки (дослідження) їх діяльності. Самі по собі ці обставини не можуть бути підставами для позбавлення покупців цих підприємств права на віднесення сплачених на їх користь коштів до податкового кредиту та валових витрат.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового обліку покупцем та його зобовязань зі сплати податків.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару.

Якщо контрагент не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо цієї особи.

Зазначена правова позиція, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.10 за позовом ПП «Армавір» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, від 19.11.10 у справі за позовом ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» до Кременчуцької ОДПІ, від 31.01.11 за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, а також у Рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.09 по справі «Булвес» проти Болгарії.

Відповідно до ч.2 ст.160, 244-2 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Щодо відсутності товарно-транспортних накладних, то суд виходить з того, що товарно-транспортна накладна є обовязковим первинним документом для підтвердження надання експедиційних послуг, чи послуг з перевезення вантажів. У цьому ж випадку, позивач сплачував не за перевезення, а за товар. Перевезення товару здійснювалось продавцем за власний рахунок. А тому товарно-транспортна накладна у цьому випадку взагалі не є обовязковою для підтвердження права на врахування у податковому обліку сплачених коштів на адресу продавця. Крім того, враховуючи, що ТОВ БКФ «Аркада» та ТзДВ «Южная транспортная компания» знаходились на одній території за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 232, необхідності у складанні ТТН не було.

На час укладання договорів, видання податкових накладних у ТОВ БКФ «Аркада» було діючим Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, Ліцензія на здійснення діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури. Ці документи, є підтвердженням з боку Держави, що зазначене підприємство має всі трудові, фінансові, організаційні та інші ресурси для провадження будівельних робіт, а сплачені на його користь кошти, можуть бути віднесені до податкового кредиту.

Тобто, ТОВ БКФ «Аркада» станом на листопад 2014 р. мав необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебував на обліку у органах податкової служби та мав Свідоцтво платника податку на додану вартість. Оскільки фіскальна служба зареєструвала його платником ПДВ, видало йому Свідоцтво, які це посвідчують, її органи не мають права заперечувати можливість формування податкового кредиту за рахунок цього підприємства.

За наявності всіх необхідних відповідно до Податкового кодексу України первинних документів (договори, акти приймання, товарні та податкові накладні, платіжні документи), що підтверджують право на податковий кредит, витрати і за відсутності доказів, які заперечують реальність господарських операцій, платник податків не може бути позбавлений права на цей податковий кредит та витрати.

Позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № НОМЕР_1 від22.09.2015.

3. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 18.12.16

Суддя В.В. Біоносенко