Справа № 325/207/16-а
Суддя: Васильцова Г. А.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/325/2/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., при секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в Приазовському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області щодо відмови їй в проведенні перерахунку щомісячного довічного утримання як судді у відставці відповідно до п. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року; зобовязати здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до п. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року у розмірі 90% грошового утримання судді, з якого був сплачений єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області № 08-03/03 від 15 січня 2016 року, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням різниці, яка була виплачена.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що працювала суддею Приазовського районного суду Запорізької області, з 26 жовтня 2010 року є суддею у відставці та відповідно до Закону України «Про статус суддів» отримує щомісячне довічне грошове утримання. Оскільки вона має 28 років 04 місяці 05 днів стажу роботи на посаді судді, розмір довічного грошового утримання слід розраховувати як 90 % від заробітної плати працюючого судді, відповідно до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

27 січня 2016 року вона звернулася до управління ПФУ в Приазовському районі із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання, відповідно до Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року та довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області № 08-03/03 від 15.01.2016 року, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 23426 гривень. Довідка видана на підставі особового рахунку працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідачем відмовлено в перерахунку з посиланням на те, що згідно Закону України від 24.12.2015 року № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ст.. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які передбачають обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 10740 грн, тому підстав для перерахунку не вбачають.

Позивач вказує на протиправність дій відповідача щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та на суперечність положенням Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів, рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року, № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав до суду заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволені заявлених вимог та заяву про розгляд справи у його відсутність. В наданих запереченнях зазначено, що Жив лакова Г.О. знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в Приазовському районі та отримує довічне грошове утримання судді з 01.01.2014 р. відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року, розмір якого визначено відповідно до вимог ст.. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та складає 18635,40 гривень. 27 січня 2016 року вона звернулася до УПФУ в Приазовському районі з приводу здійснення перерахунку зазначеного утримання згідно довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області № 08-03/03 від 15.01.2016 року. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VI, у звязку з неприйняттям до 01 червня 2015 року закону щодо призначення спеціальних пенсій, на загальних підставах, з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Крім того, Законом України № 911- VІІІ від 24.12.2015 р «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ст.. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які передбачають тимчасове обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на рівні 10740 грн.. Тому підстав для проведення перерахунку з 01.01.2016 року немає.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, у звязку з наданням особами, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе провести розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі доказами.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має 28 років стажу на посаді судді, перед виходом на пенсію працювала на посаді голови Приазовського районного суду Запорізької області, з 2010 року є суддею у відставці та відповідно до Закону України "Про статус суддів" отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % грошового забезпечення працюючого судді, розмір якого становить 18635, 40 грн..

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області позивачці надано довідку № 08-03/03 від 15.01.2016 року, згідно з якою станом на 01.09.2015р. розмір її суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці становить 23426 гривень.

Як вбачається зі змісту листа УПФУ в Приазовському районі Запорізької області №1/Ж-9 від 03.02.2016 року, за зверненням позивачки їй відмовлено в проведенні перерахунку розміру довічного грошового утримання.

Відповідно до ст. 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, на час виходу позивача у відставку проводилось згідно вимог статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, частини третю та п'яту статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено в новій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону N 2453-VI незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 47).

Згідно до частини 1 статті 138 Закону N 2453-VI в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про відставку, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" (3723-12), або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Рішенням № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VІ (в редакції Закону № 3668-VI) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Частиною третьою статті 138 Закон у № 2453, з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, визначена виплата судді щомісячного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання працюючого судді. За кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, згідно з якими "визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя".

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету CM/Rec Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність суддів забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 48).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії ( щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, в тому числі, «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, Законом України № 911- VІІІ від 24.12.2015 р «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ст.. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які передбачають тимчасове обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Посилання відповідача на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року та на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо обмеження пенсійного забезпечення від 24.12.2015 року суперечить Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Таким чином матеріальні та соціальні гарантії позивача, як судді у відставці, які були встановлені на день його виходу у відставку, не можуть бути скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що відмова відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді є протиправною.

За таких обставин позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-11, 94, 159, 160-163, 186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до п. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області здійснити з 01 вересня 2015 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів", згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області № 08-03/03 від 15 січня 2016 року, з урахуванням різниці фактично виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.А. Васильцова