Справа № 820/7987/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 р.Справа № 820/7987/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

Позивач ОСОБА_1

Представник відповідачів Левченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2015р. по справі № 820/7987/15

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України , Державної фіскальної служби України

про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просив суд стягнути з Харківської митниці ДФС Державної фіскальної служби України, , на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 14.04.2010 р. по 08.06.2015 р., у сумі 265757 грн. 76 коп.; стягнути з Харківської митниці ДФС Державної фіскальної служби України , на користь позивача суму моральної шкоди, у розмірі 200000 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року по справі №2а-6029/10/2070 скасовано наказ Державної митної служби України від 12.04.2010 року №543-К "По особовому складу митних органів" про припинення перебування на державні службі в митних органах України ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста Плетенівка" Куп'янської митниці з 14.04.2010 року за порушення Присяги державних службовців, що виявилося у несумлінному виконанні службових обов'язків, звільнивши його із займаної посади, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" та поновлено ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України на посаді начальника митного поста "Плетенівка" Куп'янської митниці з 14.04.2010 року. Допущено негайне виконання зазначеної постанови. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2011 року по справі № 2а-6029/10/2070, прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року по справі №2а-6029/10/2070 залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2011 року по справі касаційну скаргу відповідача відхилено, а рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін. Позивач зазначає, що всупереч ст.256 КАС України постанова суду негайно не була виконана, не було видано наказу про поновлення позивача на посаді у встановлені строки. Наказом Міністерства доходів і зборів України від 08.06.2015 року №537 - О, позивача поновлено на посаді митного поста "Плетенівка" з 14.04.2010 року. Позивачем зазначено, що у зв'язку з безпідставним звільненням у період з 14.04.2010 року по 08.06.2015 року він перебував у вимушеному прогулі, а отже в порушення норм діючого законодавства не було виконано рішення суду негайно. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з Харківської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 265757 грн. 76 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 200000 грн.

Представник відповідачів у наданих суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що у справі №2а-6029/10/2070 позивачем не було заявлено вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а отже такого права позивач позбавлений, окрім того заявлені позивачем вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню у зв'язку з не підтвердженням позивачем завдання такої моральної шкоди.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року залучено у справі другого відповідача Державну фіскальну службу України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: стягнуто з Харківської митниці Державної фіскальної служби України, , на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 300867 (триста тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 55 коп.; допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Харківської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 4427 (чотири тисячі чотириста двадцять сім) грн. 94 коп.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, Харківською митницею ДФС, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, ст.ст. 3, 6, 52, 55, 72, 159 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідачів, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови в частині задоволення позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2010 року у справі №2а-6029/10/2070 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби, Куп'янської митниці про скасування наказу та поновлення на посаді, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2014 року, скасовано наказ Державної митної служби України від 12.04.2010 року № 543-К "По особовому складу митних органів" про припинення перебування на державні службі в митних органах України ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Плетенівка" Куп'янської митниці з 14.04.2010р. за порушення Присяги державних службовців, що виявилося у несумлінному виконанні службових обов'язків, поновлено ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України на посаді начальника митного поста "Плетенівка" Куп'янської митниці з 14.04.2010 року. Постанова в частині поновлення позивача на посаді підлягала негайному виконанню.

Проте питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом у зазначеному провадження не розглядалося, оскільки така вимога заявлена не була.

Позивача поновлено на посаді наказом від 08.06.2015 року №537-о "Про виконання рішення суду", відповідно до якого: скасовано наказ Державної митної служби України від 12.04.2010 року №543-к "По особовому складу митних органів"; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Плетенівка" Харківської митниці Міндоходів з 14.04.2010 року (а.с. 16).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін судом апеляційної та касаційної інстанції визнано протиправним наказ про звільнення позивача із займаної посади. На підставі ст. 235 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді, тобто по день винесення та набрання законної сили рішенням суду. Крім того, відповідачем порушено права позивача у зв'язку з затримкою виконання судового рішення відповідачем та неотримання позивачем заробітної плати за період з 20.11.2010 року по 08.06.2015 року, що є підставою для стягнення цих сум з відповідача .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини протиправності звільнення позивача із займаної посади є обставинами, що не підлягають доказуванню.

Отже, колегією суддів встановлено, що рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін судом апеляційної та касаційної інстанції визнано протиправним наказ про звільнення позивача із займаної посади.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як свідчать матеріали справи, позивача поновлено на посаді наказом від 08.06.2015 року №537-о "Про виконання рішення суду", відповідно до якого: скасовано наказ Державної митної служби України від 12.04.2010 року №543-к "По особовому складу митних органів"; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Плетенівка" Харківської митниці Міндоходів з 14.04.2010 року (а.с. 16).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що на підставі ст. 235 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді, тобто по день винесення та набрання законної сили рішенням суду, а саме 27.02.2015 року.

Щодо розміру грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку необхідно керуватися принципом аналогії права, а саме приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи міститься довідка про середню заробітну плату ОСОБА_1 від 29.07.2015 року №20-70-05-01/001/223 за підписом начальника Харківської митниці ДФС та начальника УФЕРБО головного бухгалтера, зі змісту якої судом встановлено, що за два попередніх місяця до звільнення, а саме за лютий 2010 року та березень 2010 року середньоденна заробітна плата позивача становить 233,05 грн. (а.с. 17).

Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 25.08.2009 № 9681/0/14-07/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010 рік" тривалість вимушеного прогулу позивача складає 153 робочих дні, відповідно розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме за період 13.04.2010 року по 19.11.2010 року складає 35656,65 грн. (розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 233,05 грн. х кількість робочих днів вимушеного прогулу 153)

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме за період 13.04.2010 року по 19.11.2010 року складає 35656,65 грн. та підлягає стягненню з Харківської митниці Державної фіскальної служби України.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання судового рішення, а саме за період з 20.11.2010 року по 07.06.2015 року, колегія суду зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду щодо поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо ж це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі не повинен йому виплачуватися.

Таким чином, визначальною обставиною для вирішення питання про наявність чи відсутність права у позивача на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, є встановлення наявності чи відсутності у цьому вини роботодавця.

Судом встановлено, що наказ про поновлення позивача на посаді винесено Міністерством доходів і зборів України лише 08.06.2015 року, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Плетенівка" Харківської митниці Міндоходів з 14.04.2010 року, чим порушено права позивача у зв'язку з затримкою виконання судового рішення відповідачем та неотримання позивачем заробітної плати за період з 20.11.2010 року по 08.06.2015 року, що є підставою для стягнення цих сум відповідно до положень ст. 235 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до положень ст. 124 та ст. 129 Конституції України, ст.255 КАС України, слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов'язковому виконанню на всій території України безвідносно до суб'єктивного ставлення конкретного суб'єкта права до такого рішення суду, що означає виникнення з дати набрання судовим актом законної сили у зобов'язаної особи обов'язку вчинити організаційні, правові та інші заходи, спрямовані на організацію виконання судового рішення.

Таким чином, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2010 року у період з 20.11.2010 року по 07.06.2015 року не була виконана відповідачем, а отже у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати, за час затримки виконання судового рішення.

Враховуючи, що в даному провадженні встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 233,05 грн, тому саме із цього розрахунку повинно бути стягнуто заробітну плату позивача за час затримки виконання судового рішення за період з 20.11.2010 року по 07.06.2015 року.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 25.8.2009 № 9681/0/14-07/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010 рік", від 25.08.2010 р. №9111/0/14-10/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік", від 23.08.2011 р. №8515/0/14-11/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік", від 21.08.2012 р. №9050/0/14-12/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік", від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік" та від 09 вересня 2014 року N 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" середня заробітна плата за час затримки виконання судового рішення за період з 20.11.2010 року по 08.06.2015 року складає 1138 робочих днів. Отже із розрахунку середньоденної заробітної плати позивача 233,05 грн, стягненню підлягає заробітна плата у сумі 265210,90 грн.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд першої інстанції правомірно вказав на те, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає середня заробітна плата за період 14.04.2010 року по 07.06.2015 року в загальній сумі 300867,55 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною першою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині виплати позивачу заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 4427,94 грн. підлягає негайному виконанню.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що Харківська митниця ДФС не являється правонаступником Куп'янської митниці, а отже задоволення позовних вимог до Харківської митниці ДФС є безпідставним, оскільки проведена загальна реорганізація митниці носить більш формальний характер, при цьому фактично не змінює зміст покладених на митницю функцій, прав та обов'язків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що реорганізація державних органів, їх ліквідація та створення замість них нових органів не можуть порушувати права, свободи або інтереси громадян та створювати для них негативні наслідки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення з Харківської митниці Державної фіскальної служби України, , на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в сумі 300867 (триста тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 55 коп.; негайного виконання рішення в частині стягнення з Харківської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 4427 (чотири тисячі чотириста двадцять сім) грн. 94 коп. є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2015 року по справі № 820/7987/15 в частині задоволених позовних вимог прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2015р. по справі № 820/7987/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Бенедик А.П.
Повний текст ухвали виготовлений 22.02.2016 р.