Справа № 2-а-7980/10
Суддя: Янголь Є. В.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-7980/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року. м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Янголь Є.В. розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах визначених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру 5 мінімальних заробітних плат за 2007 - 2009 роки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії і інвалідом 2-ї групи та відповідно до чинного законодавства має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується органами соціального захисту населення щорічно в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Однак Управлінням праці та соціального захисту населення в 2007-2009 роках йому призначалася та виплачувалася допомога на оздоровлення в розмірі значно нижчому ніж передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що позивач віднесений до першої категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом 2-ї групи, в березні 2007 року, у березні 2008 року та у серпні 2009 року отримував щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі по 120 грн.

Дію положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані неконституційними положення закону України про Державний бюджет України на 2007 рік, якими встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в редакції, яка передбачає, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року у 2009 році надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Як вбачається з паспорту бюджетної програми на 2009 рік, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України, підставою для виконання бюджетної програми в частині нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії є постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України.

Закони України про Державний бюджет України на 2007, 2008, 2009 роки були прийняті пізніше, а тому їх норми мають пріоритет над нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп визнані неконституційними положення закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» яким встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На момент виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в березні 2007 року та березні 2008 року положення закону України про Державний бюджет України на 2008 рік були діючими. Щодо зазначеного положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», то воно неконституційним не визнано та діяло протягом 2009 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на час виплати грошової допомоги у 2007, 2008 та 2009 роках відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними за ці роки немає, а тому в задоволенні позовних вимог за 2007-2009 роки слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11,69-71, 159-163, 183-2,256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів в порядку, передбаченому ч.2 ст. 186 КАС України, з подачею копії скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.В.Янголь