Справа № 814/3620/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2016 р. м. Київ К/800/25728/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (даних про ім'я по-батькові матеріали справи не містять) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просив: визнати неправомірною дію Кабінету Міністрів України направлення його заяви від 24 листопада 2014 року до Державної міграційної служби України; зобов'язати Кабінет Міністрів України розглянути його заяву від 24 листопада 2014 року про затвердження зразка паспорта без тексту російською мовою.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірною дію Кабінету Міністрів України направлення заяви позивача від 24 листопада 2014 року до Державної міграційної служби України. Зобов'язано Кабінет Міністрів України розглянути заяву позивача від 24 листопада 2014 року про затвердження зразка паспорта без тексту російської мови.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанції прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити.

Від позивача письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надходило.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 24 листопада 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача в межах Закону України «Про звернення громадян», де просив затвердити зразок паспорта без тексту російської мови та надрукувати негайно один примірник такого паспорта для нього.

Головний спеціаліст секретаріату Кабінету Міністрів України направив заяву позивача до Державної міграційної служби України для вирішення питання по суті, про що повідомив позивача листом.

Вважаючи, що Кабінет Міністрів України незаконно надіслав його заяву іншому органу для надання відповіді по суті, звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанції виходили з того, що саме Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень повинен був розглянути вказану заяву позивача, так як до його повноважень, згідно із пунктом 3 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, входить обов'язок затверджувати зразки бланків паспортів.

Натомість колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини пов'язані з розглядом заяв громадян регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №393).

Відповідно до статті 1 Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 5 Закону №393, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону №393, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до статті15 вказаного Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 47 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» №794-VII від 27.02.2014 року (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України.

Секретаріат Кабінету Міністрів України є юридичною особою і діє на підставі цього Закону та Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 року №850 (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення) Секретаріат Кабінету Міністрів України (далі - Секретаріат) є постійно діючим органом, що забезпечує діяльність Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Положення до складу Секретаріату входять:<…> структурні підрозділи - департаменти, самостійні управління і відділи та інші підрозділи.

За підпунктом 33 пункту 17 Положення структурні підрозділи відповідно до основних завдань, визначених цим Положенням, та з питань, що належать до їх компетенції організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністру України, Першому віце-прем'єр-міністру України, віце-прем'єр-міністрам України.

В даному ж випадку позивач оскаржує не дію Секретаріату Кабінету Міністрів України, яким на підставі частини 3 статті 7 Закону №393 направлено звернення для розгляду по суті, а дію, саме, Кабінету Міністрів України.

Вказана обставина була залишена поза увагою судами попередніх інстанцій, хоча ними було встановлено, що повідомлення про надіслання заяви позивача іншому органу було здійснено відповідним спеціалістом Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом статей 3, 6, частини третьої статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, який, на думку позивача, порушив його права, свободу чи інтерес.

Отже, враховуючи зміст позовної заяви у цій справі (в частині визначення відповідача), колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що слід встановити обставини, які б свідчили про вчинення Кабінетом Міністрів України дій з порушенням Закону №393 по безпосередньому розгляду відповідного звернення позивача, в тому числі його надісланню Держаній міграційній службі України для розгляду.

У зв'язку із зазначеним, справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України про зобов'язання вчинити певні дії скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець