Справа № 826/26275/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

22 лютого 2016 року м. Київ№ 826/26275/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., за участю секретаря судового засідання Корніюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Громадської організації «Вся Україна» (далі - позивач)
до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у місті Киві (далі - ГУ ДСФ України у місті Києві, відповідач)
провизнання бездіяльності протиправною,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати його повернути Громадській організації «Вся Україна» грошові кошти в сумі 101 175,00 грн., що були вилучені 25.03.2015 під час обшуку у приміщенні за адресю: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі з огляду на її непідсудність адміністративному суду, оскільки вимоги позивача належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Представник позивача щодо указаного клопотання заперечив, ствердужючи про необхідність вирішення цієї справи адміністративним судом.

За висновком суду клопотання позивача підлягає задоволенню, а провадження у даній адміністративній справі - закриттю з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу обшуку від 25.03.2015 слідчим СВ ФР у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_1 проведено обшук квартири АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено, поміж іншого, кошти у розмірі 102 175,00 грн.

Згідно з доводами позивача зазначені кошти є його власністю та отримані ним як благодійна допомога на підставі договору від 25.02.2015, укладеного між Громадською організацією «Вся Україна» та ОСОБА_2

Відповідно до постанови слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві від 26.03.2015, квитанції від 20.04.2015 № 36 та квитанції № 000298 вилучені кошти в сумі 102 175,00 грн. взято на облік на депозитний рахунок ГУ ДФС у м.Києві.

Постановою слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві від 22.05.2015 закрито кримінальне провадження №0000121, а грошові кошти, вилучені 25.03.2015 в ході проведення обшуків в межах кримінального провадження № 000074, об'єднаного з кримінальним провадженням № 0000121, вирішено повернути володільцям вилученого майна.

09.10.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення вилучених коштів у розмірі 102 175,00 грн.

Листом від 27.10.2015 № 16252/10/26-15-09-0112 відповідач повідомив Громадську організацію «Вся Україна» про відсутність правових підстав для повернення їй згаданих коштів у зв'язку з відсутністю для цього відповідного процесуального документа та доказів належності їй цих коштів. Водночас позивача повідомлено, що відповідно до статей 303-306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 2 частини третьої статті 17 КАС України також установлено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що публічно-правовим спором згідно з положеннями КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає зі здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 №6-рп 2001, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (суддів) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 КПК України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу незалежно від місця вчинення злочину. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

У статтях 110, 234, 236 КПК України йдеться про оскарження в суді рішень чи дій органів дізнання, слідчого, прокурора, які вони постановили чи вчинили під час провадження у кримінальній справі. Суб'єкти, визначені в цих нормах, є носіями спеціальних владних процесуальних повноважень і тому виконують функції, обумовлені завданнями кримінального судочинства, а не владні управлінські функції.

Отже дії указаних органів щодо повернення коштів, вилучених в межах кримінального провадження, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на такі дії має відбуватися у порядку, визначеному КПК України, судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. Тоді як імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

При цьому згідно з пунктом 31 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про скасування арешту на майно, який накладено слідчим суддею або судом у кримінальній справі в порядку, передбаченому главою 17 КПК України. Також юрисдикція адміністративних судів не поширюється на такі ж спори й у випадках нескасування такого арешту прокурором у разі закриття провадження у справі (частина третя статті 174 КПК України) або судом у випадку виправдання обвинуваченого чи закриття кримінального провадження (частина четверта статті 174 КПК України). Такі спори підлягають розгляду в порядку кримінального процесуального судочинства.

Ураховуючи наведене, а також те, що грошові кошти у розмірі 102 174,00 грн., про які зазначає позивач, як докази були вилучені в кримінальному провадженні № 0000121, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки заявлені ним вимоги мають розглядатися в порядку кримінального судочинства.

Отже, вирішення спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем у даній справі, не належить до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Беручи до уваги викладене та те, що заявлені позовні вимоги не можуть вирішуватись у порядку адміністративного судочинства, провадження в даній справі підлягає закриттю із роз'ясненням позивачу відповідно до частини другої статті 157 КАС України, що розгляд його вимог повинен відбуватися в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись частинами першою та другою статті 157 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, встановлені частиною першою статті 254 КАС України, та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Суддя Я.І.Добрянська

Повний текст ухвали складено та підписано 22.02.2016.