Справа № 804/5736/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2016 рокусправа № 804/5736/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року у справі № 804/5736/15 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №19546017 від 23.02.2015 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління Дніпропетровської області Олещенко Оленою Валеріївною, та зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати право власності на гараж НОМЕР_1, що розташований по АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що державним реєстраторам прав на нерухоме майно Олещенко О.В. прийнято рішення від 23.02.2015 року №19546017 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на належний йому гараж НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_2. Позивач не погоджується з таким рішенням, та вважає його незаконним, винесеним із порушенням норм діючого законодавства, оскільки ним були подані належні документи для отримання свідоцтва про право власності на гараж та його реєстрації, в разі відсутності документів, які стосуються земельної ділянки державний реєстратор повинен був не відмовити у реєстрації нерухомого майна, а зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до подання необхідних документів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Олещенко О.В. від 23.02.2015 року №19546017 є обгрунтованим, оскільки у відповідності до положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор уповноважений відмовити у державній реєстрації якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим зазначеним законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. З огляду на невідповідність поданих до реєстрації документів, а саме наявності протиріччя один одному двох екземплярів рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська №767 від 17.12.2004 р. "Про внесення змін до рішення виконкому від 26.03.1999 р. № 163", державний реєстратор діяв на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій послався на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права та просив оскаржувану постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач вказав, що відмовляючи у державній реєстрації права на нерухоме майно, відповідач діяв не в межах повноважень, наданих законом, оскільки підставою відмови стало неподання необхідних документів, що, відповідно до ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Крім того, необхідні до подання документи, як то документи про право власності на земельну ділянку, технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, документи, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, були наявні у позивача, та за запитом державного реєстратора могли бути наданими для проведення реєстраційних дій.

Висновки суду про наявність у наданих екземплярах рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетрвську ради №82 від 20.03.2015 р. «Про внесення змін до рішення виконкому від 26.03.1999 р. №163 «Про будівництво, узаконення та передачу гаражів індивідуального користування громадян» розбіжностей та протиріч позивач вважає необґрунтованими, оскільки такими рішеннями було внесено необхідні зміни до прізвищ відчужувача та набувача права на нерухоме майно. Так, зазначено: «внести зміни в ініціали ОСОБА_3 і читати як ОСОБА_3 та внести зміни в прізвище ОСОБА_1 та читати як ОСОБА_1».

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану та відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 Також зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції відносно правомірності відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно з огляду на неподання позивачем необхідних документів. Крім того, виправлення, внесені рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетрвську ради №82 від 20.03.2015 р. «Про внесення змін до рішення виконкому від 26.03.1999 р. №163 «Про будівництво, узаконення та передачу гаражів індивідуального користування громадян», не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в названому рішенні зазначено прізвище «ОСОБА_1», тоді як з паспорту громадянами України серії НОМЕР_2 вбачається, що вірним є прізвище «ОСОБА_1». Відтак, у відповідача були всі підстави відмовити у державній реєстрації гаражу на підстав п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У судовому засіданні представники позивача доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали в повному обсязі.

Відповідач по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 05 лютого 2015 р. звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою № 10076876 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на гараж НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Державним реєстраторам прав на нерухоме майно Олещенко О.В., виходячи з норм ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, прийнято рішення від 23.02.2015 року №19546017 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Здійснюючи перегляд постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно п.2 ч.2 ст.9 даного Закону встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Положення ст.15 названого закону передбачають наявність порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Крім того, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається також Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Наведене положення дублюється приписами п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, згідно якого, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.23 названого Порядку, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункту 15 Постанови КМУ від 17.10.2013 року № 868, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода), пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно із ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.12 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

В силу п.49 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Апелянт, посилаючись на наявність всіх необхідних документів для державної реєстрації права на нерухоме майно, зазначив про протиправну відмову державного реєстратора у такій реєстрації.

Проте колегія суддів з такими доводами не погоджується та зазначає наступне.

Як вбачається з рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19546017 від 23.02.2015 р. позивачем не було надано до реєстрації документ щодо підтвердження речових прав на земельну ділянку та оригіналу Розпорядження міського голови № 296р від 19.04.2004 р. "Про присвоєння адрес індивідуальним гаражам по АДРЕСА_2. Також, не надано оригіналу витягу з рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська № 163 від 26.03.1999 р. "Про будівництво, узаконення та передачу гаражів індивідуального користування громадян". (а.с.28-30)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська №163 від 26.03.1999 р. "Про будівництво, узаконення та передачу гаражів індивідуального користування громадян" дозволене переоформити гаражі громадянам: ОСОБА_3 гараж у АГК по вул.Д.Донського на пенсіонера ОСОБА_5, який мешкає: АДРЕСА_1.

Державним реєстратором зазначено, що позивачем надано на розгляд два екземпляра рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська №767 від 17.12.2004 р. "Про внесення змін до рішення виконкому від 26.03.1999 р. № 163", зміст яких суперечить один одному та наявним документам. В одному з екземплярів зазначено: "В п.2 рішення № 163 від 26.03.1999 р. "Про будівництво, узаконення та передачу гаражів індивідуального користування громадян", внести зміни в ініціали ОСОБА_3 і читати як ОСОБА_3. Та внести зміни в прізвище ОСОБА_1 і читати, як ОСОБА_1, що не відповідає прізвищу зазначеного у тексті рішення № 163 від 26.03.1999 р. А в другому екземплярі зазначено: "В п.2 рішення №163 від 26.03.1999 р. "Про будівництво, узаконення та передачу гаражів індивідуального користування громадян", внести зміни в ініціали ОСОБА_3 і читати як ОСОБА_3. Та внести зміни в прізвище ОСОБА_1 і читати, як ОСОБА_1, що не відповідає прізвищу у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3. (а.с.10)

З огляду на наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19546017 від 23.02.2015 р.

Крім зазначеного, колегія суддів також вважає за необхідне вказати наступне.

Як зазначено вище, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовані нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703.

Відповідно до підпункту 5 пункту 12 Порядку заяви про державну реєстрацію і документи, що додаються до неї, підлягають розгляду державним реєстратором, який встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Згідно до норм ч.4 ст.9 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведену правову норму, питання проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень відноситься до виключної компетенції державного реєстратора.

Відповідно до норм ч.2 ст.30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Отже, державний реєстратор відповідно до норм ст.ст.9, 30 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відноситься до суб'єктів владних повноважень та є посадовою особою, рішення та дії (бездіяльність) якої можуть бути оскаржені у судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем у справі визначено Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

В той же час, згідно змісту позовної заяви та апеляційної скарги, позивачем заявлено вимоги про скасування рішення державного реєстратора та про вчинення дій, що відносяться до компетенції останнього. Зазначена посадова особа відповідно до норм ст.ст.2,3, 48 КАС відноситься до суб'єктів владних повноважень та наділена самостійною процесуальною правоздатністю та процесуальною дієздатністю.

Проте, матеріали справи свідчать, що названу посадову особу не залучено до участі у розгляді справи у якості відповідача.

Виходячи з норм ст. 55 КАС України, які передбачають можливість залучення до участі у справі належних відповідачів лише до винесення судового рішення, суд апеляційної інстанції не наділений відповідними повноваженнями.

В свою чергу, суд першої інстанції повинен був залучити до участі у справі державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Олещенко О.В., рішення якого оскаржується позивачем, проте зазначеного не вчинив.

Однак, названі процесуальні порушення не призвели до помилкового рішення, що, згідно ч.2 ст.200 КАС України, виключає підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Виходячи із зазначеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № 804/5736/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу в повному обсязі складно16.02.2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун