Справа № 369/12992/15-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/54/16
ПОСТАНОВА
Іменем України
16.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, в якому просив: визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про відмову йому у призначенні пенсійного забезпечення. Зобов`язати Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському іоні Київської області призначити йому пенсійне забезпечення з 27.04.2015 року.
Свої вимоги мотивував, тим, що в період з 16.09.1986 по 30.09.1986 року, з 03.10.1986 року по 16.10.1986 року та з 20.10.1986 року по 10.1986 року він брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою №16-а (форма №122 затверджена Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988 року).
У зв`язку з цим він отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 2), що підтверджується посвідченням - серія НОМЕР_1 від 05.04.2010 року попереднє посвідчення серії НОМЕР_2 від 14.12.1990 року).
Використовуючи своє право на пенсійне забезпечення позивач ОСОБА_1 27.04.2015 року зернувся із заявою до Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про призначення пенсії, що підтверджується копією заяви зареєстрованої за №3621, так як він 18.12.1964 року народження та підпадає під дію 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому він надав необхідні для призначення пенсії документи - посвідчення - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2); довідку №16-а (форма №122 затверджена Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988 року); копію трудової книжки; копію паспорта; розшифрування кодів оплати та утримань за 1986-1987 роки; розрахункові листки та інші.
Однак, 27.07.2015 року листом №7727/08 Управління пенсійного фонду України Києво-Святошинському районі Київської області відмовило позивачу у призначенні пенсійного забезпечення посилаючись на формальну підставу - не надання департаментом соцзахисту населення Київської обласної держадміністрації копії первинних документів про підставу видачі посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС.
Тому вважає, що дії посадових осіб Управління пенсійного фонду є неправомірними, та потребують захисту у судовому порядку.
За таких обставин просив визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсійного забезпечення. Зобов`язати Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області призначити йому пенсійне забезпечення з 27.04.2015 року.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача проти позову заперечувала в повному обсязі, вважають вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, тому просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійний виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Відповідно до п. 7 ч.1 ст.3 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що в період з 16.09.1986 по 30.09.1986 року, з 03.10.1986 по 16.10.1986 року та з 20.10.1986 року по 10.1986 року позивач ОСОБА_1 брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою №16-а від 19.02.2016 року (форма №122 затверджена Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988 року).
У зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 2), що підтверджується посвідченням - серія НОМЕР_1 від 05.04.2010 року попереднє посвідчення серії НОМЕР_2 від 14.12.1990 року).
Використовуючи своє право на пенсійне забезпечення він 27.04.2015 року звернувся із заявою до Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про призначення пенсії, що підтверджується копією заяви зареєстрованої за №3621, так як він 18.12.1964 року народження та підпадає під дію 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому він надав необхідні для призначення пенсії документи - посвідчення - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2); довідку №16-а (форма №122 затверджена Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988 року); копію трудової книжки; копію паспорта; розшифрування кодів оплати та утримань за 1986-1987 роки; розрахункові листки та інші.
Однак, 27.07.2015 року листом №7727/08 Управління пенсійного фонду України Києво-Святошинському районі Київської області відмовило позивачу у призначенні пенсійного забезпечення посилаючись на формальну підставу-не надання департаментом соцзахисту населення Київської обласної держадміністрації копії первинних документів про підставу видачі посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС.
Тому вважає, що дії посадових осіб Управління пенсійного фонду є неправомірними, та потребують захисту у судовому порядку.
Згідно ст.21 Конституції України усі люди є вільними і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Основним положенням щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист, визначений Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Ст. 13 Конвенції, яка гарантовано кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Згідно статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
В пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документа, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Таким чином, зі змісту пункту 7 вказаного Порядку слідує, що підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На підстави викладеного, суд вважає також, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.
Здійснюючи розгляд справи суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1,3, частиною 2 статті6, статтею8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України, передбачено під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави;
Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити.
Що стосується заперечення відповідача вони повністю спростовуються зазначеними вище обставинами, а тому судом до уваги не беруться.
Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про задоволення вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 55, 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Рішенням Конституційного суду від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 14,18,19, 71, 99, 100, 102, 158-163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсійного забезпечення.
Зобов`язати Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області призначити ОСОБА_1 пенсійне забезпечення з 27.04.2015 року.
Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.
Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: А.Я. Волчко