Справа № 816/33/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/33/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Носенка М.В.,

представника позивача Шидловської Н.М.,

представника відповідача Рогозіна А.Ю.,

представника третьої особи - Вельма І.О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України в якому з урахуванням змінених позовних вимог просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у вчиненні дій з призначення та виплати одноразової грошової допомоги при встановленні ІІ групи інвалідності внаслідок поранення при виконанні обов`язків військової служби, в тому числі щодо відмови у наданні Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язання відповідача вчинити дії з призначення та виплати вищевказаної допомоги при встановленні ІІ групи інвалідності внаслідок поранення при виконанні обов`язків військової служби, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (15 травня 2014 року), що складає 243600,00 грн., а також надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 вищевказаної суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що протокольним актом судово-медичного дослідження від 18 березня 2008 року № 613 та Свідоцтвом про хворобу від 23 березня 2008 року № 9, виданим Військово-лікарською комісією при Полтавському ОМВК м. Полтави підтверджено факт встановлення причинного зв`язку захворювання позивача внаслідок поранення, що отримане при виконанні інтернаціонального обов`язку в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан. Зазначав, що висновком МСЕК від 15 травня 2014 року № 198704 підтверджено факт встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності з 15 травня 2014 року, а відтак, на переконання позивача, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відмову Полтавського ОВК у підготовці висновку щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, викладену у листі від 09 листопада 2015 року вих. № 10/655, ОСОБА_1 вважає неправомірною, оскільки така виплата передбачена чинним законодавством.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях посилався на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на момент встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності останній не являвся військовослужбовцем, у зв`язку із чим на нього не поширюються гарантії, встановлені статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з аналогічних підстав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи - Міністерства оборони України проти позову заперечували з підстав та мотивів, наведених у письмових запереченнях Полтавського ОВК та поясненнях Міноборони.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 в складі радянських військ був направлений до Демократичної Республіки Афганістан з 08 травня 1981 року по 16 грудня 1982 року.

У червні 1982 року під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Демократичної республіки Афганістан у м. Гірішк під час обстрілу з міномету ОСОБА_1 отримав поранення верхньої лівої кінцівки, нижньої правої кінцівки та ділянки обличчя /а.с. 21/.

Довідкою МСЕК від 27 травня 2008 року № 0004220 позивачу в зв`язку із поранням, отриманим при виконанні інтернаціонального обов`язку в період бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан, з 27 травня 2008 року встановлено ІІІ групу інвалідності /а.с. 18/.

Згідно довідки Полтавської обласної МСЕК від 15 травня 214 року № 198704 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 15 травня 2014 року в зв`язку із поранням, отриманим при виконанні інтернаціонального обов`язку в період бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан / а.с. 19/.

05 листопада 2015 року в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогою про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 09 листопада 2015 року № 10/655 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати останньому одноразової грошової допомоги /а.с. 16-17/.

Не погоджуючись з відмовою Полтавського ОВК у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Повідомляючи ОСОБА_1 про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги відповідач виходив з того, що на момент встановлення позивачу групи інвалідності останній не являвся військовослужбовцем, а тому на нього не поширюються гарантії, встановлені статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

За приписами статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що набула чинності з 01 січня 2014 року) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до частини другої вказаної статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

В силу пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності встановлено з 15 травня 2014 року /а.с. 18-19/. Виходячи з наведених вище положень Порядку та зважаючи на те, що допомога позивачу не призначалась та не виплачувалась, датою виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 15 травня 2014 року.

Спірні відносини стосуються наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зазначене в повному обсязі підтверджено записом у висновку МСЕК від 15 травня 2014 року № 198704 /а.с. 19/.

Аналізуючи наведене суд дійшов висновку про те, що особи, яким після 01 січня 2007 року встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення, мають право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року (номер судового рішення в ЄДРСР 39035067).

З приводу посилань відповідача на те, що у травні 2008 року ОСОБА_1 висновком МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності, суд звертає увагу на те, що із заявою про отримання одноразової грошової допомоги на підставі довідки до акта огляду МСЕК від 27 травня 2008 року серії 7-66 ТЕ № 0004220 /а.с. 18/ позивач до ІНФОРМАЦІЯ_1 не звертався, одноразову грошову допомогу не отримував.

Тобто, позивач вважається таким, що вперше звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги, у зв`язку із чим до спірних відносин належить застосувати норми закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання означеної допомоги з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності.

Оскільки ІІ групу інвалідності позивачу встановлено у травні 2014 року, до спірних відносин мають застосовуватись положення Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та редакція Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що набула чинності з 01 січня 2014 року.

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, суд відхиляє як необґрунтовані твердження відповідача про те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

А відповідно до пункту 13 згаданого Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу /пункт 14 Порядку/.

Згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За приписами частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України, у зв`язку із чим вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Призначення та визначення розміру грошової допомоги знаходиться поза компетенцією як відповідача, так і суду, оскільки, в силу наведених вище положень пункту 12 Порядку, належить до повноважень Міністерства оборони України.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Полтавського ОВК щодо відмови у вчиненні дій з призначення та виплати одноразової грошової допомоги та відмови у наданні відповідного висновку Міністерству оборони України.

При цьому суд виходить з того, що бездіяльністю є певна форма поведінки особи, що полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків згідно із законодавством України.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем підготовлено відповідь на звернення ОСОБА_1 від 09 листопада 2015 року, а виплата позивачу одноразової грошової допомоги можлива лише після прийняття Міністерством оборони України рішення про призначення такої допомоги.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати у справі - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Повний текст постанови складено 22 лютого 2016 року.

Суддя С.С. Бойко