Справа № 161/18596/15-а 2-а/161/606/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 876/758/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника громадянки Афганістану ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року в адміністративній справі за позовом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянки Афганістану ОСОБА_2 про примусове видворення,

встановив:

У грудні 2015 року позивачі Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області звернулися в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянки Афганістану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просили примусово видворити за межі України громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2015 року позов задоволено. Постановлено видворити за межі України громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 в примусовому порядку.

З цією постановою суду першої інстанції від 08.12.2015 року не погодився представник відповідача адвокат ОСОБА_1 і подав апеляційну скаргу. Вважає апелянт, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, а також не враховані обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що відповідача було затримано 05.12.2015р. біля с.Фалемичі Володимир-Волинского району Волинської області, яке знаходиться за 20 км. до найближчої точки перетину кодону. Окрім того у справі відсутня постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Будучи затриманим на термін до 3 діб, тобто до 08.12.2015р., відповідач об'єктивно не могла виконати рішення про примусове повернення від 07.12.2015 р., яке їй не вручалось, і добровільно покинути територію України до 09.12.2015р.. Вказує також апелянт, що у справі відсутні достовірні дані про те, що Управлінням ДМС України в м.Києві відмовлено відповідачу у наданні статусу біженця. Під час вирішення питання про примусове видворення відповідача судом не враховано, що офіційною позицією УВКБ ООН від 06.08.2013р. у зв'язку з проведенням постійних бойових дій у Афганістані з грудня 2010 року, які продовжуються і досі, державам-членам ООН рекомендовано надати міжнародний захист чоловікам боєздатного віку та молодим жінкам. Окрім того, жоден документ, який є у справі не вручався відповідачу зрозумілою мовою, під час судового засідання не здійснювався зрозумілий відповідачу переклад.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 08.12.2015 р., у задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне затримання від 05.12.2015 року видно, що відповідач була затримана спільною міжвідомчою групою співробітників УСБ України у Волинській області та ОРВ Луцького прикордонного загону на автомобільній дорозі сполученням Луцьк - Володимир-Волинський в районі с. Фалемичі Володимир-Волинського району Волинської області за спробу незаконного перетинання державного кордону України, з України в Республіку Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України без відповідних документів на право перетинання державного кордону України (а.с. 8).

07.12.2015 р. начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Луцького прикордонного загону ДПС України було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Ісламської Республіки Афганістан, яким зобов'язано відповідача покинути територію України у термін до 09.12.2015 р. (а.с. 17).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для примусового видворення відповідача за межі території України, виходячи з наступного.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України. Зокрема, передбачено, що органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у статті 26 вказаного Закону. Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України, за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012р. № 353/271/150, (далі - Інструкція №353/271/150) примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов'язання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов'язання.

Пунктом 2.1 Інструкції №353/271/150 встановлено, що Рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 1) готується у двох примірниках посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, яких затримано у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) та органу СБУ і затверджується начальником (заступником начальника) відповідного органу або особою, яка виконує його обов'язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 1.6 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 2) протягом 24 годин прокуророві за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.

Рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6) (п.2.5 Інструкції №353/271/150).

Відповідно до п.2.6 Інструкції №353/271/150 у разі відмови іноземця від підпису посадова особа робить запис про це в рішенні про примусове повернення, нижче ставляться підписи перекладача та законного представника (у разі їх наявності). У разі відсутності перекладача та законного представника такий запис робиться в присутності двох понятих.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що рішення про примусове повернення щодо відповідача прийняте 07.12.2015 р., а термін його виконання обмежувався 09.12.2015 р., що є недостатнім для виконання зазначеного рішення. При цьому, даний адміністративний позов про примусове видворення відповідача було подано позивачем до суду уже 07.12.2015 р., тобто до закінчення строку, який наданий відповідачу для добровільного виконання рішення про примусове повернення.

Також, матеріалами справи підтверджується доводи апелянта про те, що до відповідача 05.12.20154 року було засосовано адміністративне затримання на строк до 3 діб, у зв'язку із чим відповідач не мала об'єктивної можливості виконати рішення від 07.12.2015 року про примусове повернення.

Крім цього, представником відповідача подано лист ГУ ДМС в м.Києві від 14.01.2016 р. №1-12/вх.182-16, згідно з яким відповідач 08.10.2015 р. звернулася до ГУ ДМС в м.Києві із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Наказом ГУ ДМС України в м.Києві від 27.10.2015 р. документи іноземця прийняті в оформлення для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Продовжено строк розгляду заяви іноземця про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до 29.01.2016 року.

Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», зокрема ст.ст. 1, 12 Закону, передбачено, що перебування біженця (шукача статусу біженця) в процедурі визначення статусу біженця (включаючи оскарження) за наявності довідки про звернення за захистом в Україні, засвідчує законність перебування такої особи на території України.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Таким чином, оскільки на день прийняття оскаржуваного рішення суду 08.12.2015 року не було прийнято остаточного рішення щодо визначення статусу відповідача, а на момент розгляду справи судом першої інстанції на нього поширювалася дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», тому, згідно ч.8 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підстави для примусового видворення відповідача були відсутні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанова суду першої інстанції винесена з неповним з'ясуванням всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника громадянки Афганістану ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року в адміністративній справі за позовом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянки Афганістану ОСОБА_2 про примусове видворення - скасувати і прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянки Афганістану ОСОБА_2 про примусове видворення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.02.2016 року.