Справа № 820/10657/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 лютого 2016 р. № 820/10657/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

суддів - Бадюкова Ю.В., Тітова О.М.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Левченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Державної фіскальної служби України, третя особа: Державна служба інтелектуальної власності України
про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати відмову Державної фіскальної служби України у включенні промислових зразків за патентами України №№ НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 та НОМЕР_4 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності незаконною;

- судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся із заявами про сприяння захисту майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності щодо промислових зразків "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентами України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4. Листом від 10.09.2015 року вих. №8549/4/99-99-24-03-02-14, відповідач відмовив позивачу у включенні вказаних об'єктів до митного реєстру, та зазначив, що у п.5.1, 5.2 заяв відсутня інформація про виробників, експортерів, імпортерів товарів, що містять зазначені промислові зразки; в описах, що додані до заяв, відсутні характерні ознаки, які можуть бути проконтрольовані митницями під час ідентифікації товарів, що містять такі об'єкти. На думку позивача, дії відповідача по відмові у включені об'єктів права інтелектуальної власності щодо промислових зразків "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентами України протиправними, а висновки відмови безпідставними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи.

Представники позивача у судовому засіданні вимоги та доводи адміністративного позову підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача, Державна фіскальна служба України, у судовому засіданні позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с. 87-90) вказав, що позивачем 31.08.2015 року було подано до ДФС чотири заяви щодо внесення до митного реєстру промислових зразків "Елктродвигун", які охороняються за патентами України на промислові зразки від 27.07.2015 року НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4. Листом ДФС від 10.09.2015 року №8549/Ч/9-99-24-03-02-14 позивача проінформовано про відмову у включенні промислових зразків до митного реєстру, що зумовлено відсутністю в описах, доданих до заяв, характерних ознак, які можуть бути проконтрольованими митницями під час ідентифікації товарів, що містять такі об'єкти, а також відсутністю у пунктах 5.1, 5.2 заяв інформації про виробників, експортерів та імпортерів товарів, що містять вищезазначені промислові зразки. Проте, інформація, наведена позивачем в доданих до заяв описах промислових зразків та товарів, що їх містять, містить надані заявником характеристики промислових зразків, які однозначно не ідентифікуються із зображеннями в патентах та відповідно виходять за межі обсягу правової охорони, й не можуть бути ідентифікованими та проконтрольованими митницями в процесі митного контролю та оформлення. Так, згідно з наданими позивачем описами, ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема, характеризується складом композиційних елементів: станина, клемна коробка, передня кришка, фланець, вал, кожух вентилятора. Однак, однозначно ідентифікувати усі ці композиційні елементи, керуючись тільки зображенням, наведеним у патентах, неможливо. Решта інформації, наданих позивачем описів містить характеристики композиційних елементів електродвигуна, які також неможливо ідентифікувати та які виходять за межі обсягу правової охорони за патентами на промислові зразки. У зв'язку із чим, відповідач просив відмовити суд у задоволенні позовних вимог.

Третя особа, Державна служба інтелектуальної власності України, у судове засідання повноважного представника не направила, надала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. У своїх письмових поясненнях Державна служба інтелектуальної власності України вказала, що патенти України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 на промислові зразки "ІНФОРМАЦІЯ_1" дійсно видані нею на ім'я ОСОБА_4 за його заявками, які відповідали вимогам ст. 11 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки". Таким чином, усі дії Державної служби інтелектуальної власності України щодо видачі патентів України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 на промислові зразки "ІНФОРМАЦІЯ_1" є такими, що повністю відповідають чинному законодавству України (а.с. 185-187).

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що 27.08.2015 року позивачем подано до Державної фіскальної служби України заяви про сприяння захисту майнових прав на об'єкт права інтелектуальної власності щодо промислових зразків "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентами України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 з відповідним пакетом документів (а.с. 11-12, 31-32, 40-41).

Листом від 10.09.2015 року вих. №8549/4/99-99-24-03-02-14, відповідач відмовив позивачу у включенні вказаних об'єктів до митного реєстру, та зазначив, що у п.5.1, 5.2 заяв відсутня інформація про виробників, експортерів, імпортерів товарів, що містять зазначені промислові зразки; в описах, що додані до заяв, відсутні характерні ознаки, які можуть бути проконтрольовані митницями під час ідентифікації товарів, що містять такі об'єкти

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на промислові зразки в Україні регулює Закон України "Про охорону прав на промислові зразки" від 15.12.1993 року №3688-XII.

Поняття промисловий зразок врегульовано положеннями Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" від 15.12.1993 року №3688-XII, де зазначено, що це результат творчої діяльності людини у галузі художнього конструювання.

Згідно до ст. 5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" від 15.12.1993 року №3688-XII, об'єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб.

Підпунктом 8.1 п.8 вищевказаного Наказу визначено, опис містить такі розділи: назва промислового зразка; прізвище, ініціали автора промислового зразка; призначення та галузь застосування промислового зразка; перелік зображень, креслень, схем та карт; суть та суттєві ознаки промислового зразка.

Розділ "Суть і суттєві ознаки промислового зразка" має містити опис усіх суттєвих ознак, які формують зоровий образ заявленого виробу.

Суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями.

Ознака належить до суттєвих, якщо вона впливає на формування зовнішнього вигляду виробу, якому притаманна така ознака.

Для розкриття суті промислового зразка описується сукупність його суттєвих ознак, відображених на зображеннях, з посиланням на них (а також на креслення загального вигляду, ергономічну схему, карту, якщо вони є в матеріалах заявки).

Якщо промисловий зразок має варіанти виконання, то повністю має бути описана сукупність суттєвих ознак основного з варіантів, а розкриття суті кожного з інших варіантів здійснюється шляхом описування тих ознак, які відрізняють кожний інший варіант від основного

Якщо колір є суттєвою ознакою промислового зразка, назва кольору має бути чітко зазначена в описі.

Поряд із цим, підпунктом 2.4 п.2 Наказу Міністерства освіти і науки від 18.02.2002 року №110 "Про затвердження Правил складання та подання заявки на промисловий зразок" передбачено, що в описі промислового зразка і пояснювальних матеріалах до опису використовують, як правило, стандартизовані терміни і скорочення, а за їх відсутності - загальновживані в науковій і технічній літературі. В описі промислового зразка необхідно зберігати єдність термінології, тобто одні й ті самі ознаки повинні називатися однаково.

Крім того, п.4.1 Наказу Міністерство освіти і науки від 18.03.2002 року №198 "Про затвердження Правил розгляду заявки на промисловий зразок" визначено, що якщо фотографії загального вигляду не відображають усі суттєві ознаки промислового зразка, а саме: неправильно вибрано ракурс, фон чи присутні відблиски, тіні, сторонні предмети тощо, що не дає повного уявлення про заявлений об'єкт, то заявнику надсилається повідомлення з пропозицією виправити недоліки згідно з указаними зауваженнями або доповнити комплект документів необхідними фотографіями.

У разі відсутності в описі промислового зразка будь-якого розділу або достатніх відомостей у кожному з розділів опису заявнику надсилається повідомлення із зазначенням невідповідностей і один примірник опису для доопрацювання.

Аналізуючи вищевказані норми діючого законодавства, колегія суддів доходить висновку, що стосовно об'єкту промислового зразка проводиться загальнообов'язкова експертиза, заявлені суттєві ознаки ідентифікуються експертом та перевіряються на відповідність наданим зображенням.

Якщо опис містить ознаки, які експерт не може ідентифікувати, або ознака містить неточності, то заявнику надсилається запит щодо їх виправлення/уточнення.

Судовим розглядом встановлено, що жодних зауважень від експерта або заяв щодо уточнення суттєвих ознак об'єкту промислового зразку "ІНФОРМАЦІЯ_1" на адресу позивача не надходило, більш того, ОСОБА_4 отримано патенти України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Таким чином, факт реєстрації промислових зразків за патентами України підтверджує, що їх суть розкрито, їх суттєві ознаки зазначено, вони є характерними для цих промислових зразків та можуть бути ідентифіковані у товарах шляхом візуального порівняння.

Відповідно до ст. 397 Митного кодексу України органи доходів і зборів сприяють захисту прав інтелектуальної власності під час переміщення товарів через митний кордон України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку, що Державна фіскальна служба України відмовляючи у включені промислових зразків за патентами України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності не сприяє позивачу у захисті прав інтелектуальної власності промислових зразків "ІНФОРМАЦІЯ_1" під час переміщення через митний кордон України, що свідчить про порушення відповідачем положень діючого законодавства України, оскільки при наявності всіх передбачених Законом характерних ознак промислових зразків, які дають можливість митниці ідентифікувати товар, що містить такі об'єкти.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відсутність інформації про виробників, експортерів, імпортерів товарів, що містять промислові зразки позивача не є підставою для відмови у включені їх до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, оскільки дана інформація не є характерними та суттєвими ознаками для ідентифікації даних промислових зразків.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень, який є відповідачем в даній адміністративній справі, не доведено належними та допустимими доказами факт правомірності відмови позивачу у включенні промислових зразків за патентами України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів доходить висновку, що позов ОСОБА_4 обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевказаного, суд доходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 61082) судових витрат у розмірі 551.20 (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04655).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна служба інтелектуальної власності про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати відмову Державної фіскальної служби України у включенні промислових зразків за патентами України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності незаконною.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 61082) судові витрати у розмірі 551.20 (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04655).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 24 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Панченко О.В.

Судді Бадюков Ю.В.

Тітов О.М.