Справа № 815/5/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Піньковської О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

відповідач: не з'явився

третя особа: Кисельов Д.Д. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 27181056 від 17.12.2015р., -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 27181056 від 17.12.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 27181056 від 17.12.2015р. прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, поясненнях позивача, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно.

Представник третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2015р. ОСОБА_1 подала до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що прийнята 03.12.2015р. 13:26:14 за реєстраційним номером 14636838, та документи для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

17.12.2015р. за результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, державний реєстратор прав на нерухоме майно Суховий Пилип Іванович Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, встановивши, що заявлене право вже зареєстровано, прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 27181056 від 17.12.2015р. (а.с. 16).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Тобто, рішення суду, що набрало законної сили, може бути як підставою для реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно, так і підставою для реєстрації припинення такого права.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3502/5 від 12.12.2011р., для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.07.2014 р. у справі №1527/15063/12 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1. При цьому рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.03.2013 р. скасовано, позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 задоволено частково: визнано незаконною відмову ОСОБА_8 у визначенні ідеальних часток домоволодінні АДРЕСА_2; затверджено розрахунок ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_1 між співвласниками та визначено серед іншого, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходиться: у житловому будинку літ. «А»: 2а-1 кухня пл. 4,9 кв.м; 2а-2 житлова пл. 12,0 кв.м; 1/5 погреба літ. «Д»; 72% сараю літ. «Е»; 1/5 мостіння І; 1/5 огорожі № 1-3; житловою площею 12,0 кв.м та загальною площею 16,9 кв.м, що складає 9/100 домоволодіння. Вказане рішення апеляційного суду Одеської області набрало законної сили 15.07.2014 р. (а.с. 12-15).

Як вбачається з матеріалів справи, під час вирішення судом справи №1527/15063/12 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» 27.06.2013 р. виготовлено розрахунок часток у домоволодінні АДРЕСА_1 за відсутності узгодження ОСОБА_8 на проведення розрахунку часток (довідка комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» №421290.69 від 27.06.2013 р.) (а.с. 11).

З вказаної довідки, яку було враховано під час ухвалення апеляційним судом Одеської області рішення від 15.07.2014 р. у справі №1527/15063/12, вбачається, що станом на 03.12.2012 р. домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОМ»: зокрема - 6/100, за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Житлово-комунальним відділом Виконкому Ленінської районної ради 23.04.1997 p.; згідно розрахунку часток в домоволодінні АДРЕСА_1 затвердженому розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.01.2012 р. за №12р ця частка складає 3/100 (а.с. 11).

Таким чином, станом на 03.12.2012 р. ОСОБА_1 є власником 6/100 частин домоволодіння на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Житлово-комунальним відділом Виконкому Ленінської районної ради 23.04.1997 р.

Після набрання рішенням суду законної сили, з метою отримання правовстановлюючих документів за рішенням суду (на частку 9/100) ОСОБА_1 звернулась до державних реєстраторів, під час звернення до яких виявилось, що оригінал Свідоцтва про право власності, виданого Житлово-комунальним відділом Виконкому Ленінської районної ради 23.04.1997 р. станом на 2015 рік втрачено.

15.04.2015 р. Реєстраційною службою ОМУЮ Одеської області, державним реєстратором Заяць Костянтином Вікторовичем видано позивачу Свідоцтво про право власності на нерухоме майно CTА 715312 (індексний номер 36288324) та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, в яких заначено, що ОСОБА_1 є власником 6/100 частин домоволодіння, форма власності приватна, вид спільної власності - спільна часткова (а.с. 17).

В подальшому з метою отримання правовстановлюючих документів відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 15.07.2014 р. у справі №1527/15063/12 (на частку 9/100) позивач звернулась із заявою про державну реєстрацію речових прав вдруге.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень №21192734 від 08.05.2015 р. позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на 9/100 частин домоволодіння. В обґрунтування відмови зазначено, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, через суперечливі відомості в частині площі домоволодіння в наданих документах відомостям Державного реєстру речових прав (а.с. 18).

З метою усунення зазначених у вищенаведеному рішенні недоліків позивач звернулась до комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» з метою роз'яснення загальної та житлової площі об'єкта нерухомості. Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» надано лист № 464133.67.15 від 23.10.2015 р., в якому зазначено характеристики об'єкта нерухомості майна за період часу з 16.10.1987р. по 13.06.2013р. (а.с. 18).

07.11.2015р. позивач з метою отримання правовстановлюючих документів на 9/100 частин домоволодіння звернулась із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 26082315 від 12.11.2015р. позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності приватна, спільна часткова, на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Вказане рішення мотивоване тим, що з поданих для проведення державної реєстрації прав встановлено, що заявлене право вже зареєстровано. Крім того, в рішенні державним реєстратором зазначено, що заявником подано лист комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», в якому зазначено на якій підставі змінилась площа об'єкта нерухомого майна. Враховуючи зазначене, увагу заявника акцентовано, що останній має право звернутися до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з заявою про внесення змін до Державного реєстру речових прав (а.с. 79).

В подальшому, отримавши нове свідоцтво на право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2015р., в яких зазначено характеристики об'єкта нерухомості: домоволодіння, АДРЕСА_1, загальна площа 218,6 кв.м, житлова 136,1 кв.м, форма власності приватна, спільна часткова, 6/100, власник ОСОБА_1, позивач звернулась з відповідною заявою до державного реєстратора.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області рішення № 27181056 від 17.12.2015р. відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, податковий помер НОМЕР_1. При цьому зазначено, що заявлене право вже зареєстровано.

Згідно із п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. На кожний новостворений об'єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об'єктів.

Записи про речові права та їх обтяження щодо об'єкта, який поділяється, або при виділі частки з цього об'єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний новостворений об'єкт. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права та їх обтяження не поширюються на всі новостворені об'єкти нерухомого майна, записи про такі права та обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об'єктів, яких вони стосуються.

У разі об'єднання об'єктів нерухомого майна відповідні розділи Державного реєстру прав та реєстраційні справи закриваються, реєстраційні номери таких об'єктів скасовуються. Для новоствореного об'єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер такому об'єкту.

Записи про речові права та їх обтяження щодо об'єктів, що об'єднуються, переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого для новоствореного об'єкта, із зазначенням тієї частини такого новоствореного об'єкта, щодо якої записи про речові права та їх обтяження були зареєстровані.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право власності від 03.12.2015р., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2015р. (а.с. 9, 10) за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 форма власності приватна, вид спільної власності - спільна часткова, розмір частки - 6/100. Водночас, згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 15.07.2014 р. у справі №1527/15063/12 серед іншого визначено, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходиться 9/100 домоволодіння.

Так, згідно п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013р., за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. У разі проведення державної реєстрації прав на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, державний реєстратор приймає одне рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації щодо таких об'єктів.

Відповідно до п.28 вказаного Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Згідно п.57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013р., державна реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об'єкт нерухомого майна.

На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, державний реєстратор на кожний новостворений об'єкт відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об'єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Державний реєстратор переносить записи Державного реєстру прав про речові права та їх обтяження щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний з новостворених об'єктів нерухомого майна.

Державний реєстратор після проведення державної реєстрації права власності на один із новостворених об'єктів нерухомого майна в разі відсутності державної реєстрації права власності на інший новостворений об'єкт нерухомого майна не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію прав надсилає власникові такого об'єкта письмове повідомлення про проведення державної реєстрації права власності на один з новостворених об'єктів, в якому рекомендує звернутися до органу державної реєстрації прав з метою проведення державної реєстрації права власності на інший новостворений об'єкт.

Державний реєстратор приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, після проведення державної реєстрації права власності щодо всіх новостворених об'єктів нерухомого майна, яке оформляє в одному примірнику.

Державний реєстратор закриває розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, після долучення до реєстраційної справи відповідних документів.

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, заявникові не повертаються.

Під час проведення державної реєстрації прав щодо об'єкта нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності, частка з якого виділяється, державний реєстратор під час оформлення свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, частку з якого було виділено, здійснює перерахунок часток у праві спільної часткової власності на такий об'єкт.

Судом встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Суховий Пилип Іванович Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приймаючи рішення № 27181056 від 17.12.2015р., посилався серед іншого на п.2.1 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.3 ст.17 вказаного Закону. Однак, наведені норми містять загальні положення щодо повноважень суб'єктів державної реєстрації прав та мають банкетний характер.

Водночас, відповідач у рішенні № 27181056 від 17.12.2015р. одночасно зазначає, що «заявлене право вже зареєстровано» та «відповідно до поданих документів за заявником зареєстровано частку заявленого майна у 2015р., разом з тим рішення апеляційного суду Одеської області прийнято 15.07.2014р.».

Таким чином, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про відмову в державній реєстрації прав без наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації не зазначено підстав прийняття такого рішення, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті рішення № 27181056 від 17.12.2015р. діяв на не підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 27181056 від 17.12.2015р., - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Сухового Пилипа Івановича Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 27181056 від 17.12.2015р.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.02.2016р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.