Справа № 2а-4086/10/1970
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ К/800/19969/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Іваненко Я.Л., розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, в якому просив зобов'язати відповідача вчинити дії по перереєстрації на ім'я позивача автомобіля марки "Опель Вектра", реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, без сплати мита та інших податків та зборів, передбачених законодавством України при імпорті автомобілів.

В обґрунтування позову посилався на те, що його дружина ОСОБА_3 померла і він набув право власності на майно в порядку спадкування за законом, а тому як спадкоємець, він не повинен сплачувати усіх податків і зборів при перереєстрації на своє ім'я автомобіля марки "Опель Вектра", реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2011р. позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області вчинити дії по перереєстрації на ім'я позивача автомобіля марки "Опель Вектра", реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, без сплати мита та інших податків та зборів, передбачених законодавством України при імпорті автомобілів.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013р. скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на порушення норм процесуального та матеріального права, допущених судом апеляційної інстанції, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з урахуванням наступного.

Як встановлено судами, 22.09.2010р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перереєстрацію на його ім'я автомобіля "Опель Вектра", реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.07.2010 р. про визнання за ним права власності на вказаний автомобіль в порядку спадкування за законом після померлої дружини, довідки Головного управління праці та соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації від 17.08.2010р. № 02-01/2436 та пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. № 999.

Листом № 13/ч-13 від 07.10.2010 р. відповідачем повідомлено, що вказаний автомобіль може бути перереєстрований на позивача за умови сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.07.2010р. (справа № 2-4476/10) задоволено позов ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки "Опель Вектра", реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації зняти автомобіль з обліку та надати дозвіл ОСОБА_2 на перереєстрацію автомобіля в Державтоінспекції. З цих підстав суд дійшов висновку про право позивача здійснити перереєстрацію автомобіля без сплати мита та інших податків та зборів.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Суд вказав, що автомобіль марки "Опель Вектра", реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 був зареєстрований на ОСОБА_3, починаючи з 28.11.2003 року, а отже перебував у експлуатації інваліда менше 10 років, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Дана стаття вказаного Закону кореспондується з вимогами пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. № 999 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за змістом якого, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому - шостому пункту 16 цього Порядку.

З аналізу вказаних правових норми можна зробити висновок, що вирішення питання передачі транспортного засобу у власність члену сім'ї інваліда безкоштовно чи зі сплатою податків і зборів залежить від строку експлуатації автомобіля інвалідом. При цьому до уваги береться не загальний строк експлуатації автомобіля (період часу від дати виготовлення транспортного засобу), а саме строк протягом якого інвалід користувався автомобілем.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, строк експлуатації інвалідом автомобіля "Опель Вектра" реєстраційний номер НОМЕР_2, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 становив менше 10 років.

Посилання позивача в касаційній скарзі на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26.07.2010р. (справа № 2-4476/10) не може братися до уваги, оскільки на виконання вказаного рішення Головним управлінням праці та соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації було надано дозвіл ОСОБА_2 на перереєстрацію автомобіля в Державтоінспекції (Довідка від 17.08.2010р. № 02-01/2436).

Враховуючи те, що спірним у даній справі є питання щодо перереєстрації вказаного автомобіля без сплати відповідних податків та зборів, колегія суддів приходить до висновку, що Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області правомірно відмовило позивачу у перереєстрації вказаного автомобіля, оскільки позивачем не сплачено відповідних податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді С.С. Пасічник

Я.Л. Іваненко