Справа № 2а/1570/703/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ К/9991/9707/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,
Ситникова О.Ф., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями державного головного підприємства «Медисан» лікувально-відновлювальної Асоціації апарату Уряду Молдова «Санаторій «Молдова» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2011 року дочірньє підприємство з іноземними інвестиціями державного головного підприємства «Медисан» лікувально-відновлювальної Асоціації апарату Уряду Молдова «Санаторій «Молдова» звернулося в суд з позовом, після уточнення якого, просило визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси від 22 грудня 2010 року № 3708 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені у розмірі 285593,89 гривень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси від 22 грудня 2010 року № 3708 в частині застосування до позивача стягнення суми штрафу та нарахування пені за періоди: з 21 січня 2008 року по 17 листопада 2008 року, з 20 лютого 2008 року по 26 січня 2009 року, з 18 квітня 2008 року по 5 лютого 2009 року, з 21 квітня 2008 року по 10 лютого 2009 року, з 23 травня 2008 року по 10 лютого 2009 року, з 17 червня 2008 року по 19 лютого 2009 року, з 20 червня 2008 року по 24 березня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що дочірньє підприємство з іноземними інвестиціями державного головного підприємства «Медисан» лікувально-відновлювальної Асоціації апарату Уряду Молдова «Санаторій «Молдова» зареєстроване виконавчим комітетом Одеської міської ради, як юридична особа, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси і є платником страхових внесків.

Рішенням відповідача від 22 грудня 2010 року № 3708 на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді стягнення штрафу у розмірі 84831,20 гривень та нарахування пені в сумі 200762,69 гривень за періоди: з 21 січня 2008 року по 17 листопада 2008 року; з 20 лютого 2008 року по 26 січня 2009 року; з 18 квітня 2008 року по 5 лютого 2009 року; з 21 квітня 2008 року по 10 лютого 2009 року; з 23 травня 2008 року по 10 лютого 2009 року; з 17 червня 2008 року по 10 лютого 2009 року; з 20 червня 2008 року по 24 березня 2009 року; з 8 липня 2008 року по 24 березня 2009 року; з 20 серпня 2008 року по 30 квітня 2009 року; з 11 вересня 2008 року по 30 квітня 2009 року; з 22 вересня 2008 року по 15 травня 2009 року; з 20 жовтня 2008 року по 6 серпня 2009 року; з 20 листопада 2008 року по 19 серпня 2009 року; з 20 грудня 2008 року по 27 серпня 2009 року; з 20 січня 2009 року по 1 вересня 2009 року; з 20 лютого 2009 року по 17 вересня 2009 року; з 20 березня 2009 року по 19 жовтня 2009 року; з 20 квітня 2009 року по 4 листопада 2009 року; з 20 травня 2009 року по 24 грудня 2009 року; з 25 червня 2009 року по 4 березня 2010 року; з 20 липня 2009 року по 5 травня 2010 року; з 20 серпня 2009 року по 28 травня 2010 року; з 21 вересня 2009 року по 8 червня 2010 року; з 20 жовтня 2009 року по 14 червня 2010 року; з 20 листопада 2009 року по 24 червня 2010 року; з 21 грудня 2009 року по 20 червня 2010 року; з 22 січня 2010 року по 5 липня 2010 року; з 22 лютого 2010 року по 7 липня 2010 року; з 22 березня 2010 року по 15 липня 2010 року; з 20 квітня 2010 року по 14 липня 2010 року; з 20 травня 2010 року по 28 липня 2010 року; з 21 червня 2010 року по 29 липня 2010 року; з 20 липня 2010 року по 29 липня 2010 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11 серпня 2008 року порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а ухвалою цього ж суду від 26 листопада 2009 року таке провадження і дія мораторію припинені.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що мораторій на задоволення вимог кредиторів зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію, при цьому мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, які виникли після введення мораторію, такі зобов'язання боржник повинен виконувати повністю без будь-яких обмежень.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17, частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

За правилами частини 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Частиною 2 статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсйного фонду України у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) страхувальниками страхових внесків, відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV виконавчими органами Пенсійного фонду застосовуються до страхувальників фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% своєчасно несплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, розрахована на кожний день прострочення платежу.

Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, є виконавчим документом. Суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки. Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується (частини 13-15 статті 106 Закону № 1058-IV).

За правилами статтей 1, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2343-ХІІ) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону № 2343-ХІІ мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли у зв'язку з відмовою боржника від виконання зобов'язань, у порядку, передбаченому частиною 10 статті 17 цього Закону.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство (частина 7 статті 12 Закону № 2343-ХІІ).

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

Виходячи з наведеного можна дійти висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного зобов'язання.

Тож оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення відповідача від 22 грудня 2010 року № 3708 в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді стягнення штрафу та нарахування пені за періоди: з 21 січня 2008 року по 17 листопада 2008 року, з 20 лютого 2008 року по 26 січня 2009 року, з 18 квітня 2008 року по 5 лютого 2009 року, з 21 квітня 2008 року по 10 лютого 2009 року, з 23 травня 2008 року по 10 лютого 2009 року, з 17 червня 2008 року по 19 лютого 2009 року, з 20 червня 2008 року по 24 березня 2009 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у зазначеній частині, оскільки дія мораторію не поширюється на виконання зобов'язань зі сплати страхових внесків, строк по яких настав лише після порушення провадження у справі про банкрутство, у зв'язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2011 року у справі за позовом Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями державного головного підприємства «Медисан» лікувально-відновлювальної Асоціації апарату Уряду Молдова «Санаторій «Молдова» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Ситников О.Ф.