Справа № 813/5820/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року № 813/5820/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представники відповідача та третіх осіб не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_5, в котрому просить про:

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24376017 від 12.09.2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни;

- вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номер об'єкта нерухомого майна 01 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс".

Позивач в обгрунтування вимог позовної заяви зазначає, що відповідно до п. 12 іпотечного договору від 18.04.2008 року, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів зверення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: 12.1 за рішенням суду; 12.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п. 12.3 згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору. На думку позивача, іпотекодержателем в порушення зазначеного пунку іпотечного договору було задоволено вимоги іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки, при обраному вже раніше способі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду.

Крім того, позивач зазначає, що Законом України "Про іпотеку" передбачено обов'язкове надсилання іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушення. Позивач вказує, що така вимога на його адресу не надходила, а тому державна реєстрація права власності на майно здійснена з порушенням вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Крім того, позивач в доповненні до позовної заяви від 21.12.2015 року зазначає, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" №607/5 від 02.04.2013 року у разі подання до територіальних органів Мін'юсту, посадовим особам органів місцевого самоврядування, адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, нотаріусам заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до вказаного наказу. З врахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач не мав повноважень для винесення оскарженого рішення, оскільки таке приймається державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, а не нотаріусами.

За наведених обставин, позивач просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив такі задовольнити.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції держаного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідач зазначає, що він правомірно вчинив дії щодо державної реєстрації права власності на майно, підстав для скасування рішення не вбачає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" в судове засідання не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак не зазначив причин неможливості його не прибуття в судове засідання. Відтак, в силу ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та ОСОБА_5 також в судове засідання не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили. Відтак, суд на підставі ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглянув справу у їх відсутності на підставі доказів, які наявні у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

18.04.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ "Сведбанк" був укладений Кредитний договір № 1301/0408/88 - 052. Згідно пункту 1.1. Договору банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, на строк з 18.04.2008 року по 17.04.2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці 11.06.1996 року згідно з розпорядженням від 05.06.1996 року № 2842 та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" в книзі: 25 за номером запису: 13917, реєстраційний номер 22890132.

У зв'язку з невиконанням боржником кредитного зобов'язання, 02.07.2012 року ПАТ "Сведбанк" звернувся з позовом до Залізничного районного суду м. Львова до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на іпотечне майно (квартира АДРЕСА_1) шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2012 року по справі № 1309/5803 звернено стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 1301/0408/88 - 052 від 18.04.2008 року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах.

28.11.2012 року ВАТ "Сведбанк" відступило ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями по кредитним договорам, а також уклало з ВАТ "Сведбанк" договір про відступлення прав за іпотечними договорами.

Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №39649900 про примусове виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 1301/0408/88 - 052 від 18.04.2008 року, яка становить 54 583,36 доларів США, що в еквіваленті становить 436 257,47 грн, звернути стягнення на користь ПАТ "Сведбанк" на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах.

Ухвалою суду проведено замінену сторони у виконавчому провадженні на ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс".

Згідно з постановою державного виконавця №17985 від 16.10.2014 року у виконавчому провадженні № 39649900 виконавчий документ був повернутий стягувачеві в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, однак 03.07.2014 року ОСОБА_6 був складений заповіт про те, що на випадок його смерті все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належало йому на день смерті і на що він за законом мав право, було заповідано позивачу.

Згідно з листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В. від 06.05.2015 року № 47/02-14, 13.03.2015 року заведена спадкова справа № 03/2015 після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишив заповіт на ім'я ОСОБА_2.

Відтак, відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, у позивача у день відкриття спадщини (13.03.2015 року) виникло право на спадкування, зокрема квартири АДРЕСА_1, яка на день смерті належала ОСОБА_6.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2015 року на підставі заяви уповноваженою особи ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" Жернової Єлизавети Володимирівни, реєстраційний номер заяви №13255871 від 12.09.2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01. Підстава внесення запису: договір іпотеки, серія та номер 3154, виданий 18.04.2008 року, видавник приватний нотаріус Львівського МНО Антонова В.І.

Не погоджуючись із таким рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, позивач, будучи спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_6, звернулась до суду з цим позовом з метою захисту її порушеного права.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 ч. 1 ст. 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом ч. 9 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у нього лише у результаті здійснення нотаріальних дій, реалізуються одночасно з їх вчиненням та виключно за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав фізичних і юридичних осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 1 п. 37 Порядку встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому закономпорядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (надалі - Закон України №898-IV), у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України №898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 ст. 37 Закону України №898-IV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Відповідно до п. 12 Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекадержателя:

п.12.1. За рішенням суду.

п.12.2. У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

п.12.3. Згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в п.п. 12.3.1. та 12.3.2 цього пункту Договору.

Зокрема, згідно з п. 12.3.1, п. 12.3.2 пп. 12.3 п. 12 договору іпотеки, задоволення вимог здійснюється шляхом:

- передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у пп. 12.3 п. 12 договору іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки;

- продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", за ціною, встановленою відповідно до висновку незалежного експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення державної реєстрації права власності ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 та прийняття оспорюваного рішення індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року був саме договір іпотеки від 18.04.2008 року, укладений між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І.

Поряд з цим, жодна нотаріальна дія з даним об'єктом нерухомого майна у порядку, встановленому абзацами 2-3 ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, під час здійснення державної реєстрації вказаного речового права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась.

Відповідно до ст. 4 Закону України №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1)право власності на нерухоме майно;

2)право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3)інші речові права відповідно до закону;

4)податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтями 4-1, 4-2 цього Закону.

Згідно з абз. 6 п. 4 Порядку, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно відповідно до вимог цього Порядку, крім випадків, коли державна реєстрація речового права, що є похідним від права власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності, а також коли державна реєстрація права власності проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 37 Закону України №898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається саме шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на останній. Крім того, відповідачем було проведено державну реєстрацію безпосередньо права власності на нерухоме майно, а не лише права іпотеки.

Тому, має місце невірне застосування відповідачем наведених норм законодавства.

Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб затверджений наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 вказаного наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Отже, обов'язок з надіслання вимоги про усунення порушень може вважатися виконаним іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання ним цієї вимоги.

Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В матеріалах справи міститься свідоцтво від 04.06.2015 року посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про передачу заяви ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» від 18.02.2015 року ОСОБА_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1. У свідоцтві зазначено, що заява містила відомості щодо письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 1301/0408/88-052 від 18.04.2008 року, права вимоги за яким уступлені на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», суму розрахунку заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд критично оцінює зазначений вище доказ, оскільки 04.06.2015 року заява, яка містила відомості щодо письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 1301/0408/88-052 від 18.04.2008 року не могла бути вручена ОСОБА_6, оскільки як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.9), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Відтак і доказів отримання такої вимоги останнім матеріали справи не містять та не можуть містити. Матеріали справи також відповідно і не містять доказів завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем такої письмової вимоги іпотекодержателя.

Відповідно з врахуванням наведеного, суд прийшов висновку про те, що третьою особою ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» відповідачу подавалися не у повному обсязі визначені Законом та Порядком документи, необхідні для проведення державної реєстрації прав власності на предмет іпотеки.

Крім того, Порядком взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, що затверджений Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №534/23066, визначено процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, в тому числі, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 3 п. 1).

У пунктах 3-4 даного Порядку закріплено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус, який прийняв заяву, забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Міністерства юстиції України.

За змістом абзаців 9-11 п. 1 цього Порядку, його дія не поширюється на випадки подання заяв щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та державної реєстрації права власності на нерухоме майно одночасно із заявами щодо державної реєстрації похідних від права власності речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Водночас, в силу вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 2 Закону України №1952-IV, державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки відповідачем, як державним реєстратором, проведено державну реєстрацію переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, на спірні правовідносини поширюються положення даного Порядку.

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства юстиції України "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб " №607/5 від 02.04.2013 року у разі подання до територіальних органів Мін'юсту, посадовим особам органів місцевого самоврядування, адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, нотаріусам заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до вказаного наказу.

Суд встановив, що оскаржене рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень винесене за результатами розгляду заяви ТзОВ ФК "Вектор Плюс" від №13255871 від 12.09.2015 року щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно (квартири АДРЕСА_1), що виникло на підставі іпотечного договору № 3154 від 18.04.2008 року.

А відтак, зважаючи на встановлені обставини, та оскільки прийняття рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які виникли на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, належить до повноважень державних реєстраторів прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, а не до компетенції нотаріусів, то суд вважає, що при прийнятті оскарженого рішення відповідач вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Зазначене також підтверджується листом Міністерства юстиції України від 04.02.2016 року № 3559/Н-279/13 за підписом заступника Міністра - керівника апарату Оксани Іванченко.

Вирішуючи спір в частині зобов'язання відповідача внести запис про скасування державної реєстрації права власності на майно, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п.2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені вказаним Порядком.

Відповідно до п. 2.6 вказаного Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 вказаного Порядку.

З врахуванням наведених норм, суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача внести запис про скасування державної реєстрації права власності на майно задоволенню не підлягає, оскільки внесення таких відомостей здійснюється на підставі рішення суду в порядку, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку з боку відповідача не доведено законності прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації за ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" права власності на нерухоме спірне майно, а відтак позов цій частині підлягає задоволенню, в іншій ж частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.)

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2016 року.

Суддя Сидор Н.Т.