Справа № 804/13211/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гончаровій В.Г., розглянувши за участю представників:
позивача - Овсяннікової М.Ш.
відповідача - Шевченко О.А.
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області,
до відповідача Комунального закладу «Обласний шкірно-венерологічний диспансер»,
про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами, проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, встановлено, що протягом 2012-2013 років лікарнею не розраховувалася калькуляція на приготування їжі та не виставлялися до відшкодування рахунки з приготування їжі для пацієнтів КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 17» Дніпропетровської обласної ради, правонаступником якої є Комунальний заклад «Обласний шкірно-венерологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач проти позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що позовні вимоги є незаконними, так як 15.07.2013 року КЗ «Міська клінічна лікарня № 17» ліквідовано за рішенням засновників, тому зобов'язання щодо цієї юридичної особи припинено. Крім того, відповідач зазначив щодо спливу строку позовної давності для звернення з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.16р. визнано поважними причини пропуску звернення Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області до суду.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, заслухавши пояснення сторін суд -
Статус Державної фінансової інспекції України, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939) та Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011р. №499/2011.
Відповідно до положень Постанови Кабінету міністрів України про затвердження «Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами» від 20.04.2006 р. №550 (далі - Постанова №550) інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Згідно до п.16 Постанови №550 ревізії проводяться шляхом проведення документальних та фактичних перевірок. Документальна перевірка передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об'єкта контролю, пов'язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності (далі - документи об'єкта контролю). У разі ведення бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів зберігання і обробки інформації на вимогу посадової особи контролюючого органу керівник об'єкта контролю повинен забезпечити оформлення відповідних документів на паперовому носії. Надання документів об'єкта контролю посадовим особам контролюючого органу забезпечується керівником об'єкта чи його заступником.
Результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку контролюючого органу, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища) (п.35 зазначеного порядку).
У пункті 46 Постанови №550 зазначено, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.
Відповідно до п.1.2.2.1 плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на 4 квартал 2013 року та на підставі направлень на проведення ревізії, спеціалістами ДФІ в Дніпропетровській області, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради за період з 01.10.2011р. по 31.12.2013р., про що складено акт ревізії від 03.03.2014 №04-16/3.
В ході ревізії встановлено, що відповідно до договору від 16.01.2012 лікарня надає послуги з приготування їжі для пацієнтів КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня№17» Дніпропетровської обласної ради, правонаступником якої є Комунальний заклад «Обласний шкірно-венерологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.
Договором передбачено, що сторони надають взаємні послуги на безоплатній основі.(п.1.1 Договору). Згідно з п.2.1 Договору, лікарня забезпечує якісною гарячою їжею, виготовленою штатними працівниками їдальні, на обладнанні лікарні із продуктів наданих КЗ «Обласний шкірно-венерологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.
Ревізією встановлено, що протягом 2012-2013 років лікарнею не розраховувалася калькуляція на приготування їжі та не виставлялися до відшкодування рахунки з приготування їжі для пацієнтів КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №17» ДОР, правонаступником якої є КЗ «Обласний шкірно-венерологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.
Таким чином, ревізією встановлено, що за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 в порушення п.п 1,2,5,19,20,22,23,29 Порядку складання, розглядання, затвердження та основні вимоги до виконання коштів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, п.1.2,п .2.2, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, ст..4, п.п. 1,5 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, не нараховувалася оплата за приготування їжі для сторонньої юридичної особи (експлуатаційні витрати, заробітна плата кухарів та комунальні послуги).
Згідно з довідки №04-16/16-з від 12.02.14р. Державною фінансовою інспекцією було проведено зустрічну звірку в Комунальному закладі «Обласному шкірно-венерологічному диспансері» з питання документального підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків з комунальним закладом «Дніпропетровська шоста клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, якою встановлено, відповідно до даних бухгалтерського обліку на балансі КЗ «ОШВД» їдальня не обліковується. Штатним розписом посади кухарів та кухонних робітників не затверджено.
Відповідно ст.2 Закону №2939 головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Відповідно до п.7 ст.10 Закону №2939 органи державного фінансового контролю мають право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
На підставі ч.2 ст.15 Закону №2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.
Згідно з Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).
Відповідно до підпункту 21 пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з яким органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Отже, у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа №21-40а14) та від 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14).
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, позивач, як орган державної влади, вправі визначати розмір завданих державі чи об'єкту контролю збитків лише згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Визначати збитки іншим шляхом позивач не в праві.
Акт від 03.03.2014 року №04-16/3 не містить відомостей щодо розрахунку заподіяної шкоди згідно методики, яка затверджена Кабінетом Міністрів України, у зв'язку з чим суд не може вважати розмір визначеної позивачем шкоди (збитків) обґрунтованим, а дії позивача щодо її розрахунку правомірними.
Крім того, вирішуючи цей спір, необхідно брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України.
Так, згідно зі статтею 22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.
В акті ревізії позивач чітко зазначив про те, хто є винною особою, а саме - дане порушення допущено головним лікарем Лященко В.В., заступником головного лікаря з хірургічної допомоги Сірим О.Є. та головним бухгалтером Белинською Т.Є., у зв'язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків.
У судовому засіданні, яке відбулось 28.01.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Повний текс постанови складено 02.02.16 року.
Керуючись ст.ст. 94,160-163, 167 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко