Справа № 814/4312/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

15 лютого 2016 року Справа № 814/4312/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Щербакова Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 55000
до відповідачаУправління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001
провизнання незаконними рішень, зобов'язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (адлі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати незаконними рішення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 8/П-24-3 від 11.07.2015 року та № 1/П-155 від 12.11.2015 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ветераном внутрішніх справ України;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області визнати ОСОБА_1 ветераном внутрішніх справ України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він має підстави для отримання статусу ветерана внутрішніх справ, оскільки відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесені зміни у ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно яких до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону, яка передбачає, що до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та просив його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що період навчання позивача у вищому навчальному закладі не може вважатися службою в органах внутрішніх справ в контексті п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» до вислуги років, необхідної для встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ не зараховується.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 24.10.1983 року по 04.03.2005 року.

З 04.03.2005 року наказом начальника УМВС України в Миколаївській області від 21.02.2005 року № 12 звільнений у відставку Збройних сил за п 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (арк. спр. 7).

Відповідно до копії трудової книжки позивача, розрахунку вислуги років на пенсію вбачається, що з 01.09.1976 року по 18.06.1981 року ОСОБА_1 навчався в Одеському інженерно-будівельному інституті, при закінченні інституту йому офіцерське звання не присвоювалось (арк. спр. 11 - 12).

При призначенні пенсії позивачу згідно до п. 2. Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року за № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова КМУ № 393) до вислуги років було зараховано час навчання у цивільному вищому навчальному закладі - 02 року 04 місяці 23 дні.

Відповідно до викладеного в наказі УМВС України в Миколаївській області від 21.02.2005 року № 12 зазначена пільгова вислуга років для нарахування пенсії ОСОБА_1 - 31 рік 01 місяців 19 днів.

Таким чином, позивачу при звільнені було здійснено розрахунок вислуги років для призначення пенсії у відповідності з п. 2 Постанови КМУ № 393, із зарахуванням додатково час його навчання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262) ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

На підставі письмової вказівки начальника ВФРЕ УМВС України в Миколаївської області за № 8/П-24-3 від 11.07.2005 року працівниками кадрового підрозділу УМВС України в Миколаївській області у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення ветерана внутрішніх справ. Зазначена вказівка була обґрунтована тим, що позивач права на набуття статусу ветерана тому, що час навчання у вищому навчальному закладі не зараховується до обчислення календарної вислуги років (арк. спр. 28).

13.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника УМВС України в Миколаївської області з заявою про видачу йому посвідчення ветерана ОВС України на підставі п. 1 ст. 5 Закону № 2262 (арк. спр. 8).

Листом від 12.11.2015 року № 1/П-155 заступник начальника УМВС України в Миколаївській області відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви від 13.10.2015 року, обґрунтувавши відмову тим, що час навчання у вищому навчальному закладі до служби не відноситься, але додатково зараховується до вислуги років для призначення пенсії (арк. спр. 9).

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 393 (в редакції, що діяла на момент видачі посвідчення) до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Аналогічна правова позиція викладена у ч. 2 ст. 17 Закону № 2262.

Отже, період навчання позивача у вищому навчальному закладі не може вважатися службою в органах внутрішніх справ, оскільки після закінчення навчання позивачеві не було присвоєно офіцерського звання.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатньо доказів в обґрунтування своїх вимог суду не надав. Натомість відповідач довів суду законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 19 лютого 2016 року.