Справа № 807/2449/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2016 рокум. Ужгород№ 807/2449/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:
позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Новікова І.С.

представник відповідача - Радь О.І.

третя особа 1 - не з`явився;

представник третьої особи 1 - Козар М.М.

представник третьої особи 2 - Нестеренко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії, треті особи - ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії, треті особи - ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Мукачівської міської ради.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що така 10 листопада 2015 року звернулась до Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області із заявою від 03.11.2015 року щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та долучила до неї перелік документів, що вимагається в такому порядку, однак у відповідь отримала відмову відповідача від 13.11.2015 року №5580, яку вважає безпідставною та такою, що суперечить положенням ст. 33 Конституції України та ст.ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях проти даного позову, посилаючись на те, що відповідно до п.2.2. Порядку реєстрація місця проживання особи проводиться на підставі документів, що підтверджують право на проживання в житлі, а саме ордеру, свідоцтва про право власності, договору найму (піднайму, оренди) або інших документів. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. Оскільки, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2015 року по справі №303/1490/15-ц не є підставою реєстрації місця проживання і таке не встановлює право власності на житло.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату час та місце судового розгляду даної адміністративної справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, посилаючись на те, що його довіритель - ОСОБА_2 своєї згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не давав, а отже у такої відсутні законні підстави для реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Представник Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, даний адміністративний позов підтримала та просила його задовольнити, при цьому надавши суду копію ордеру №844 від 13.06.1990 року, згідно якого вбачається, що позивач по даній адміністративній справі в`їхала у вказану квартиру разом із свої колишнім чоловіком, а отже має законне право на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою. Крім того представником Виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судовому засіданні було сказано, що дійсно існує Рішення від 22 квітня 2015 року Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, згідно якого за ОСОБА_1 визнано право користування вказаною квартирою та за адресою якої, позивач просила відповідача зареєструвати місце проживання.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, 22 квітня 2015 року Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ОСОБА_1 визнано право користування квартирою АДРЕСА_2 . Вказане рішення суду набуло законної сили 22 жовтня 2015 року згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області.

10 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області із заявою від 03.11.2015 року про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області за №5580 від 13.11.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість здійснення реєстрації місця проживання, оскільки Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 квітня 2015 року по справі №303/1490/15-ц не є підставою для реєстрації місця проживання, оскільки таким не встановлю право власності на житло.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи, суд керується принципами адміністративного судочинства, в тому числі і принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, питання реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року за №1382-IV (далі Закон України від 11.12.2003 року за №1382-IV) та Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012 року за №1077 (далі Порядок).

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Частиною 1 статті 2 Закону України від 11.12.2003 року за №1382-IV встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року за №1382-IV реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно тимчасово; місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 6 Закону України від 11.12.2003 року за №1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає:

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Тобто, як вбачається із зазначеної правової норми, письмова заява про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Необхідність подання письмової згоди ОСОБА_2 , як колишнього чоловіка позивачки, вказаною нормою не передбачено.

Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що право на проживання в житлі підтверджується такими документами, як ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документами. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Згідно вищезазначеного пункту, як на підставу реєстрації за адресою АДРЕСА_1 та інший документ позивач посилається на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2015 року, яке набрало законної сили та яке позивач зазначила у вищевказаній заяві.

Таким чином, Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2015 року про визнання за ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_2 відноситься до інших документів, що підтверджують право на проживання в житлі.
Окрім наведеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із поданої позивачем заяви, резолюцією заступника міського голови Мукачівської міської ради (орган місцевого самоврядування, який здійснює управління майном, що знаходиться у комунальній власності та належить територіальній громаді) ОСОБА_3 , адресованою Начальнику Мукачівського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Плескачу І.І., «Прошу зареєструвати», а отже у відповідача не було законних підстав для відмови позивачу в реєстрації її місця проживання.

Аналіз досліджених судом документів, поданих позивачем для проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: адресою АДРЕСА_1 , дає підстави вважати, що ОСОБА_1 були надані усі необхідні документи для проведення такої реєстрації, передбачені ст. 6 Закону України від 11.12.2003 року за №1382-IV, а тому підстави для відмови в реєстрації місця проживання позивачу були відсутні.

Окрім цього, суд зазначає, що ч. 5 ст. 6 даного Закону та п. 2.5 Порядку, встановлено заборону вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів, не зазначених у цьому Законі.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку, працівник територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів - адміністратор центру (крім внесення відомостей про реєстрацію місця проживання до паспортного документа та картки реєстрації особи), серед іншого, перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання, про що ним вчиняється відповідний запис у заяві.

Враховуючи те, що, по-перше, перелік документів, необхідних для вчинення дії по реєстрації місця проживання особи є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, по-друге, позивач надав усі передбачені чинним законодавством документи для здійснення реєстрації його місця проживання за вищевказаною адресою, по-третє, реєстрація місця проживання є фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і не може вплинути на володіння нерухомим майном, право на яке встановлюється у визначеному законодавством порядку, відтак, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для відмови позивачу у здійсненні реєстрації її місця проживання.

Таким чином дії відповідача, в частині відмови у реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 є протиправними, такими, що суперечать приписам ст.ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Проте суд не вправі перебирати на себе повноваження Відповідача щодо зобов`язання його провести реєстрацію позивача за вказаною адресою, так як це виключна компетенція та повноваження Відповідача по справі, і так як позивач не позбавлений права повторно звернутися для проведення реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач встановивши, що подані позивачем документи відповідають переліку визначеному ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зобов`язаний провести реєстрацію місця постійного проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 і не вправі вимагати від позивача подання будь яких інших документів.

За наведених обставин суд залишає без задоволення вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача провести реєстрацію місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, з метою захисту порушеного права позивача та з врахуванням положень ч.2 ст.11 та ч.2 ст.162 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2015 року про реєстрацію місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно із частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії, треті особи - ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Мукачівської міської ради - задовольнити частково.

Зобов`язати Мукачівський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області повторно розглянути питання щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі поданої нею заяви про реєстрацію місця проживання від 03.11.2015 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений відповідно до квитанції №ПН3062 від 23.12.2015 року судовий збір в сумі 487,20 грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш