Справа № 826/24399/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2016 року № 826/24399/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доЗаступника начальника Управління Укртрансінспекції в Київській області
проскасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Заступника начальника Управління Укртрансінспекції в Київській області, в якому просив скасувати постанову від 19 жовтня 2015 року № 033682 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просила задовольнити позов з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, своєї правової позиції стосовно суті позову суду не повідомив.

У судовому засіданні 15 лютого 2016 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 23 березня 1993 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Вид економічної діяльності станом на грудень 2013 року - 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У серпні 2015 року Управлінням Укртрансінспекції в Київській області проведено перевірку додержання ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 31 серпня 2015 року, яким встановлено наступне порушення: надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень за маршрутом з міста Харкова в напрямку міста Київ, водієм не надано для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, договір із замовником та документи що засвідчують сплату даних послуг, чим порушено ст. ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

19 жовтня 2015 року Управлінням Укртрансінспекції в Київській області прийнято постанову № 033682 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, саме абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 31 серпня 2015 року він за кермом автомобіля не був, а перебував у лікаря-стоматолога, про що надав довідку Білоцерківської міської госпрозрахункової стоматологічної поліклініки». Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не встановлено вину позивача у порушенні вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», що є підставою для її скасування.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регламентовано Законом України «Про автомобільний транспорт».

Згідно статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

В силу статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік документів для автомобільних перевізників при нерегулярних пасажирських перевезеннях, зокрема це: ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відтак, Закон України «Про автомобільний транспорт» розмежовує такі поняття як «водій транспортного засобу» та «автомобільний перевізник».

Як встановлено судом за результатами дослідження Акту перевірки від 31 серпня 2015 року час його складення - 13 год. 30 хв., місце перевірки - а/с Київ-Харків 395 км. Перевірка здійснювалася на автомобілі НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2. В графі акту «водій» міститься запис «документів не надано», в графі «документ, що посвідчує особу воді» також «документів не надано».

При цьому в Акті міститься запис, що автомобіль належить ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, як автомобільному перевізнику, при цьому документів не надав саме водій.

З урахуванням наведеного, суд критично оцінює посилання позивача як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на те, що під час перевірки він перевезення пасажирів не здійснював та фізично не міг керувати автомобільним транспортом.

В ході розгляду справи встановлено порушення позивачем вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивачем правомірно застосовано до відповідача стягнення у вигляді штрафу у розмірі, передбаченому статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач такі факти під час складання акту не повідомляв, пояснення по суті виявлених порушень не давав, від підписання акту відмовився. В ході судового розгляду справи позивач жодних доказів на спростування вчиненого ним правопорушення суду також не надав.

До наданих позивачем заяви на ім'я заступника начальника Управління Укртрансінспекції у Київській області Сазонова Г.А від 11 жовтня 2015 року та довідки лікаря ОСОБА_3 від 15 грудня 2015 року суд ставиться критично оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність законних підстав для їх задоволення

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський