Справа № П/811/3498/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року Справа № П/811/3498/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кіровоградтурист"

до відповідача - Світловодського міськрайонного управління юстиції

третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1,

про скасування рішення.

Приватне акціонерне товариство "Кіровоградтурист" (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Світловодського міськрайонного управління юстиції, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 40), просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) державного реєстратора Чернявського Олександра Сергійовича реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управліня юстиції Кіровоградської області, індексний номер:4886772 від 09 серпня 2013 року, про реєстрацію права власності 1 (однієї) частки за власником ОСОБА_1 на нерухоме майно загальною площею 5036,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що на підставі спірного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09 серпня 2013 року внесено запис про право власності ОСОБА_1 на будівлю загальною площею 5036,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2012 року.

Однак, рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2014 року таку будівлю витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та передано у власність Приватного акціонерного товариства "Кіровоградтурист".

Вважаючи, що за таких умов рішення про реєстрацію права власності на названий об'єкт нерухомого майна за третьою особою - ОСОБА_1 підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відповідач, замінений у порядку статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, так само як і третя особа - ОСОБА_1 - своєї позиції щодо заявлених позовних вимог не висловили та своїм правом на подання письмових заперечень проти позову не скористалися.

З огляду на неприбуття у судове засідання сторін та третьої особи, які були належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та на ними клопотань про розгляд справи без їх участі (а.с. 32, 53, 56), на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Розглянувши у письмовому провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області Чернявським Олександром Сергійовичем прийнято рішення №4886772, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1729, від 01 листопада 2012 року (а.с.5).

Однак, рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2014 року, будівлю головного корпусу пансіонату "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований за адресою: АДРЕСА_1, витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та передано це майно у власність Приватного акціонерного товариства "Кіровоградтурист" (а.с.10-11).

Вказане судове рішення набрало законної сили 26 лютого 2014 року (а.с.11).

Маючи на меті у подальшому зареєструвати за собою право власності на вказане нерухоме майно на підставі зазначеного судового рішення, позивач звернувся до Реєстраційної служби Світловодського МУЮ Кіровоградської області з листом щодо скасування інформації про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів щодо такого нерухомого майна в частині реєстрації права власності ОСОБА_1 (а.с. 12).

Листом від 27 листопада 2015 року №598/02-21 Реєстраційна служба Світловодського МУЮ Кіровоградської області повідомила ПрАТ «Кіровоградтурист» про те, що для проведення скасування записів Державного реєстру прав, позивачеві необхідно подати відповідну заяву та рішення суду про скасування рішення державного реєстратора (а.с. 13).

Погодившись із такою позицією державного реєстратора та вважаючи, що рішення про реєстрацію права власності на названий об'єкт нерухомого майна за третьою особою - ОСОБА_1, слід скасувати як таке, що перешкоджає реєстрації права власності ПрАТ «Кіровоградтурист» на вказану будівлю, позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відносини в сфері державної реєстрацій прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952).

За визначенням статті 1 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 1952 державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону № 1952 передбачає, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною другою цієї статті, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону №1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частини першої-четвертої, сьомої-одинадцятої статті 16 Закону №1952 заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи - також документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Матеріалами справи підтверджено, що державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 було здійснено на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2012 року, за яким ОСОБА_1 придбав будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). Вказаний договір наразі не скасований (не визнаний недійним).

Обставин, які відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1952, могли б бути підставами для відмови у державній реєстрації прав на час винесення відповідачем оскарженого рішення, суд не виявив.

Тому, на момент прийняття оскаржуваного рішення орган державної реєстрації прав діяв на підставі та у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом № 1952-IV, що виключає наявність підстав для скасування вказаного рішення.

Натомість доводи позивача про те, що існуванням спірного рішення, а відтак - і відповідного запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 наразі унеможливлюється реєстрація права власності на те саме майно за позивачем, не підтверджені належними та допустими доказами.

Так, у відповідності до вищевказаних вимог Закону №1952 реєстрація права власності на об'єкт нерухомості на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, проводиться органами державної реєстрації прав на підставі поданої заяви про державну реєстрацію прав та відповідних документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно).

При цьому, з наведених норм не вбачається, що для проведення такої реєстрації необхідним є скасування рішень про державну реєстрацію прав за попередніми власниками.

Позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ПрАТ «Кіровоградтурист» на підставі рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2014 року (провадження №22-ц/781/696/14) та, відповідно, доказів відмови державним реєстратором у такій реєстрації.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, яке передбачено статтею 55 Конституції України. Згідно з цією статтею, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. А відтак право на звернення до адміністративного суду з позовом є первинним диспозитивним правом в адміністративному процесі, тобто правом, яким особа розпоряджається на власний розсуд.

Між тим суд зазначає, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Відтак, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв'язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Суд, звертає увагу позивача на те, що предметом оскарження відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України є дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, вчинені ним під час здійснення владних повноважень, на підставі яких виникають змінюються або припиняються правовідносини для позивача.

Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Враховуючи зазначене, суд зауважує, що хоча з позовом до суду може звернутися будь-яка особа, але право на судовий захист, тобто право на задоволення заявлених позовних вимог, має лише та особа, чиї права, свободи чи законні інтереси порушені суб'єктом владних повноважень.

За відсутності доказів, які свідчили б про те, що спірним рішенням порушуються будь-які права позивача (зокрема, що існування такого рішення перешкоджає реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за ПрАТ «Кіровоградтурист»), зважаючи на те, що позивач не звертався до уповноваженого суб'єкта з відповідною заявою про реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є передчасними, не співвідносяться з правами позивача у спірних правовідносинах та задоволенню не підлягають.

У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони документально підтверджених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз немає правових підстав для застосування наслідків, передбачених частиною другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук