Справа № 813/6055/14
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 р. Справа № 876/11016/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука АІ.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ДТГО «Львівська залізниця» 02.09.2014 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Берегівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Берегівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області за № від 08.07.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання Відокремленому підрозділу «Вагоне депо Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» за платежем податок з доходів найманих працівників на загальну суму 617736,78 грн., за штрафними санкціями 243445,86 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № від 08.07.2014 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Берегівська ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що структурний підрозділ (цех) у розумінні Господарського кодексу України при застосуванні норм Податкового кодексу в частині сплати податку на доходи фізичних осіб слід відносити до відокремленого підрозділу, не уповноваженого нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб. Відповідно обов»язок податкового агента щодо нарахування (сплати) податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників структурного підрозділу (цеху) виконує юридична особа. При цьому податок на доходи, нарахований працівникам структурного підрозділу (цеху), перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого підрозділу (цеху).

На переконання відповідача, податкове-повідомлення рішення є правомірним, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що Державною податковою інспекцією в м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області проведено документальну планову виїзну перевірку ВП «Вагонне депо Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт № 1686/07-01-22-01/01071166 від 17.06.2014 року /Т.І, а.с.10-43/.

У висновках вказаного акта перевірки від 17.06.2014 року зафіксовано, зокрема, порушення позивачем: п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб на доходи до бюджету за місцезнаходженням дільниць, які входять до складу ВП «Вагонне депо Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» в сумі 1109526,36 грн., в т.ч.: Виноградівському району (смп. Королево) - 179008,33 грн.; Берегівському району (смп. Батево) - 374290,92 грн.; Тячівському району (смп. Солотвино) - 15718,34 грн.; м. Мукачево - 155329,34 грн.; Турківському району Львівської області (с. Сянки) - 138283,24 грн.; Сколівському району Львівської області (с. Лавочне) - 246896,19 грн. (Т.І, а.с.43).

На підставі акта перевірки, податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 08.07.2014 року /а.с.8/, відповідно до якого позивачу нараховано грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 617736,78 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 243445,86 грн.).

За наслідками процедури адміністративного оскарження контролюючим органом вищезазначене податкове повідомлення-рішення було залишене без змін.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок контролюючого органу про порушення Відокремленим підрозділом «Вагонне депо Ужгород» ДТГО "Львівська залізниця" підп. 168.4.4 п.168.4 ст.168 ПК України є необґрунтованим та помилковим, оскільки окремі структурні підрозділи (станції), які входять до його складу не являються самостійними відокремленими підрозділами, та відповідно зазначений відокремлений підрозділ, який в даному випадку являється податковим агентом, не зобов'язаний перераховувати суми податку з доходів фізичних осіб до місцевого бюджету за місцезнаходженням своїх віддалених підрозділів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Платниками податків, згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України, визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковим агентом, як передбачено п. 18.1 ст. 18 ПК України, визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п. 14.1.180 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з підп. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 ПК України, суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Згідно з вимогами підп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України, юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Органи Державного казначейства України в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних місцевих бюджетів. Територіальні управління Державного казначейства України в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних місцевих бюджетів.

Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва в листі від 19.07.2007р. №5292 «Про відокремлені та структурні підрозділи юридичної особи» аналізуючи норми Цивільного та Господарського кодексів України та норми податкового законодавства дійшов висновку, що в переліку платників податків відсутні структурні підрозділи юридичної особи, та вважає, що існує очевидна різниця між визначенням «структурний підрозділ» та «відокремлений підрозділ». Структурним підрозділом підприємства (організації, установи) є така його ланка, яка має чітко визначені функції у виробничому процесі, відмінні від функцій інших ланок, та в силу цього входить у ціле як організаційно відокремлена від інших підрозділів частина підприємства (організації, установи). Відокремлений підрозділ юридичної особи розташований поза межами місцезнаходження юридичної особи та виконує всі або частину її функцій.

Судом встановлено, що Відокремлений підрозділ «Вагонне депо Ужгород» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій перебуває в організаційно-правовій формі філія (інший відокремлений підрозділ) з правовим статусом суб'єкта: без права юридичної особи (Т.І, а.с.54).

Як стверджується п.1.1 Положення про Відокремлений підрозділ "Вагонне депо Ужгород" ДТГО "Львівська залізниця", (нова редакція) від 31.05.2006 року (Т.І, а.с.55-58), то такий входить до складу Львівської залізниці, створений відповідно до наказу начальника залізниці № 349/Н від 24.12.1996 року і діє відповідно до ст. 64 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 1.2. Положення Відокремлений підрозділ «Вагонне депо Ужгород» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» перебуває в оперативному підпорядкуванні відокремленого підрозділу «Служба вагонного господарства» ДТГО «Львівська залізниця» та перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Ужгороді (Т.І, а.с.10).

Згаданим Відокремленим підрозділом, який у відповідності до підп. 168.4.3 п. 168.4. ст. 168 ПК України, уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб, було перераховано до місцевого бюджету за його місцезнаходженням суми податку з доходів фізичних осіб. Вказане підтверджується копіями реєстрів операцій ВП «Вагонне депо Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» за період з 01.06.2012 року по 31.12.2012 року включно (Т.І, а.с.181-185) та наявними в матеріалах справи відповідними платіжними дорученнями, згідно з призначенням платежу яких - прибутковий податок з авансу та з зарплати за відповідний період 2012 року (Т.ІІ, а.с.186-251).

Таким чином, висновок відповідача про порушення Відокремленим підрозділом "Вагонне депо Ужгород" ДТГО "Львівська залізниця" підп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України є помилковим, оскільки окремі структурні підрозділи (станції), які входять до його складу не є самостійними відокремленими підрозділами, а тому зазначений відокремлений підрозділ, який в даному випадку являється податковим агентом, не зобов'язаний перераховувати суми податку з доходів фізичних осіб до місцевого бюджету за місцезнаходженням своїх віддалених підрозділів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198 п. 1, 200, 205 ч. 1 п. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Берегівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі №813/6055/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук