Справа № 804/8123/15
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016 рокусправа № 804/8123/15 (ЗП/808/19/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 12 листопада 2015 року

у справі № 804/8123/15 (ЗП/808/19/15)

за позовом ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 49006;

ОСОБА_3,

АДРЕСА_2, 49000;

ОСОБА_4,

АДРЕСА_3, 49000;

ОСОБА_5,

АДРЕСА_4, 51911;

до відповідача Державної судової адміністрації України,

вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601;

до відповідача Дніпропетровського окружного адміністративного суду,

вул. Академіка Янгеля, 4, м. Дніпропетровськ, 49089;

про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали позов

про визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України і про зобов'язання вчинити дії з перерахування Дніпропетровському окружному адміністративному суду коштів,

про визнання протиправною бездіяльності Дніпропетровського окружного адміністративного суду і про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати,

з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу працівника апарату суду -

за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно, відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII,

та за період з 29.03.2015, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII,

з урахуванням усіх надбавок, залежно від розміру посадового окладу.

Запорізький окружний адміністративний суд (суддя Батрак І.В.) своєю постановою від 12 листопада 2015 року у позові відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що Відповідачі не мали об'єктивної можливості виплачувати заробітну плату у визначеному розмірі, без правового врегулювання та через відсутність бюджетного фінансування.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, Позивачі, вказують на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявники посилаються на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути тією обставиною, яка виключає відповідальність суб'єкта владних повноважень.

Просять постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Обставини справи:

ОСОБА_2 з 16 жовтня 2014 року працює на посаді помічника судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

ОСОБА_3 з 10 жовтня 2014 року працює на посаді помічника судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

ОСОБА_4 з 13 листопада 2013 року працює в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, та з 20 травня 2014 року обіймає посаду секретаря судового засідання.

ОСОБА_5 з 18 грудня 2013 року працює в Дніпропетровському окружному адміністративному суді на посаді секретаря судового засідання.

Згідно з частиною першою статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 7 липня 2010 року розмір заробітної плати працівників апаратів судів <…>, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом <…>

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим такого змісту:

«При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Кабінету Міністрів України було доручено - «у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

Відповідно до вимог статті 147 «Матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи» розмір заробітної плати працівників апаратів судів <…> їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу працівника апарату суду, стали предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Запорізький окружний адміністративний суд, про що зазначено вище, відмовив у позові з огляду на те, що без правового врегулювання та через відсутність бюджетного фінансування Відповідачі не мали об'єктивної можливості виплачувати заробітну плату у розмірах, визначених законом.

В той же час, із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим такого змісту: «розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Слід вказати, що стаття 144 не містить норм про делегування Кабінету Міністрів України повноваження щодо затвердження розміру окладу працівників апарату судів; цей розмір безпосередньо затверджений вказаним Законом. Стаття 144 цього Закону не передбачає, що для його застосування потрібна така передумова, як прийняття Кабінетом Міністрів України певних нормативно-правових актів.

Отже, змінами до Закону про судоустрій і статус суддів держава взяла на себе обов'язок виплачувати посадові оклади у підвищеному розмірі.

В силу приписів пункту 1 розділу ХІІ Прикінцевих положень викладені зміни набрали чинності 26 жовтня 2014 року.

Відтак, з 26 жовтня 2014 року працівники апарату судів мали право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про прокуратуру. Це право підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом про Державний бюджет України на 2014 рік видатків на ці потреби не було передбачено.

Оскільки у відносинах виконання цього обов'язку державу представляють органи, які уповноважені на нарахування та виплату заробітної плати, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.

Тобто, праву працівника апарату суду на заробітну плату певного розміру кореспондує конституційний обов'язок держави в цілому (обов'язок Державної судової адміністрації України подати бюджетний запит на необхідний обсяг фінансування, обов'язок Кабінету Міністрів України подати до парламенту відповідний за змістом проект Державного бюджету, обов'язок Верховної Ради України затвердити закон про Державний бюджет із відповідними показниками фінансування).

У справах щодо нарахування та виплати зарплати працівникам апарату судів предметом спору є акти (діяльність, бездіяльність) суто тих суб'єктів, які були відповідальні за нарахування заробітної плати. І вирішальне значення для висновку суду про наявність у особи певного права, а у держави - відповідного фінансового зобов'язання відіграє не закон про Державний бюджет та похідні від нього акти (бюджетний розпис, кошторис тощо), а нормативно-правовий акт, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

12 лютого 2015 року було прийнято Закон України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», яким у новій редакції викладено Закон про судоустрій і статус суддів. Абзацом другим частини першої статті 147 Закону про судоустрій і статус суддів у цій редакції передбачено, що «розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Закон про судоустрій і статус суддів у новій редакції набрав чинності 29.03.2015.

І наведене вище положення також не передбачало повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апарату судів.

Підсумовуючи викладене, -

з 26 жовтня 2014 року посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII;

з 29 березня посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII.

Позивачі - заявники апеляційної скарги, вимагали зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно, та за період з 29.03.2015, опосередковано погоджуючись з позицією про те, що у період між 1 січня та 28 березня 2015 року існувала постанова Уряду «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 9 березня 2006 року № 268, як акт делегованого законодавства, яку потрібно було застосовувати у межах пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII.

Проте, Постанова КМУ № 268 (зі змінами) як акт, що був прийнятий з іншою метою, не міг вважатися актом підзаконної деталізації пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік.

Посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених абзацом другим частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, по 28 березня 2015 року.

Однак, 2 березня 2015 року був прийнятий Закон України № 217-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Підпунктом 12 пункту 1 цього Закону у розділі «Прикінцеві положення» з абзацу третього пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік було виключено посилання на частину третю статті 69, статтю 129, частину першу статті 144 Закону про судоустрій і статус суддів, із збереженням при цьому загального посилання на положення Закону про судоустрій і статус суддів.

Внесенням таких відповідних змін законодавець фактично повторно прийняв абзац третій пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік, яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апарату судів.

Оскільки згаданий Закон набрав чинності до набрання чинності Законом про забезпечення права на справедливий суд, то останній після набрання ним чинності (з 29 березня 2015 року) почав справляти вплив на розмір посадових окладів працівників апарату судів з урахуванням положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік: розмір окладів визначався безпосередньо Законом про судоустрій і статус суддів у редакції Закону про забезпечення права на справедливий суд, але лише до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України про визначення розміру цих окладів.

Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів стала Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 644).

З 9 вересня 2015 року посадові оклади працівників апарату судів повинні були виплачуватися у розмірах, визначених Постановою КМУ № 644.

Посилання Дніпропетровського окружного адміністративного суду на приписи Бюджетного кодексу України, відповідно до якого розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, оцінюються судом критично.

Предметом адміністративного судочинства є виключно владно-управлінські спори; конституційні спори щодо реалізації Верховною Радою України своїх законодавчих повноважень у сфері бюджету знаходяться за межами адміністративної юрисдикції (частини перша, друга, третя статті 17 КАС України).

Разом із тим відповідно до частини третьої статті восьмої Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, хоча в адміністративному судочинстві безпосереднім предметом захисту є права особи, які кореспондують обов'язку суто публічної адміністрації, однак опосередкованим предметом захисту можуть виступати конституційні права особи, тобто права, які становлять зміст конституційних відносин особи з державою в цілому.

Отже, у справах щодо нарахування та виплати зарплати працівникам апарату судів предметом спору є акти (діяльність, бездіяльність) суто тих суб'єктів, які були відповідальні за нарахування заробітної плати.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства" (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008).

Отже, вирішальне значення для висновку суду про наявність у особи певного права, а у держави - відповідного фінансового зобов'язання відіграє не закон про Державний бюджет та похідні від нього акти (бюджетний розпис, кошторис тощо), а нормативно-правовий акт, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

Отже, відсутність бюджетного фінансування, про що вже зазначено вище, не може бути тією обставиною, яка виключає відповідальність суб'єкта владних повноважень перед особою.

Керуючись ст. ст. 11, 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі № 804/8123/15 (ЗП/808/19/15) скасувати та прийняти нову постанову суду.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Зобов'язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд здійснити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перерахунок та виплату заробітної плати, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу працівника апарату суду -

за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно, відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII,

та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII,

з урахуванням усіх надбавок, залежно від розміру посадового окладу.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна