Справа № 813/1542/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 876/8179/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

представника відповідача Сороки Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року в адміністративній справі № 813/1542/15 за позовом приватного підприємства «Тарокс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року приватне підприємство «Тарокс» (надалі - ПП «Тарокс») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ГУ ДФС у Львівській області) щодо виправлення в заяві ПП «Тарокс» від 14 листопада 2014 року на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями дати початку строку дії ліцензії з « 24 листопада 2014 р.» на « 25 листопада 2014 р.»; щодо зазначення в ліцензії серії АЕ № 558128 помилкової дати початку строку дії цієї ліцензії « 25 листопада 2014 р.» замість правильної дати « 24 листопада 2014 р.»; щодо зазначення на звороті ліцензії серії АЕ № 558128 в графі відмітки про поточні сплати за ліцензію помилкової дати початку періоду, за який сплачено за ліцензію, «з 25 листопада 2014 р.», замість правильної дати «з 24 листопада 2014 р.». Вказані дії були допущені відповідачем при здійсненні процедури оформлення ліцензії позивачу на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Позовні вимоги вмотивовані протиправним, на думку позивача, виправленням дати в заяві від 14 листопада 2014 р. про одержання ліцензії, яке вчинене посадовими особами відповідача (прийняття заяви із виправленнями до розгляду), що й призвело до видачі позивачу ліцензії з помилковою датою початку її дії.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ГУ ДФС у Львівській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що факт видачі ліцензії позивачу спростовує його твердження щодо правомірності прийому від нього заяви на отримання ліцензії структурним підрозділом ГУ ДФС у Львівській області, у зв'язку із допущеними виправленнями в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Частинами двадцятою - двадцять другою, двадцять четвертою - двадцять п'ятою статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон № 481/95-ВР) визначено, що ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб'єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

З метою забезпечення належного виконання вимог вказаної статті Закону № 481/95-ВР та відповідно до пункту 1.1.5 наказу ДФС України від 19.08.2014 року № 50 «Про результати аудиту ефективності надання послуг з видачі ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі, та тютюновими виробами, на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами» ДФС України наказом від 24.10.2014 року за № 213 затвердила Рекомендації щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (надалі - Рекомендації).

Підпунктом 2.1 Рекомендацій визначено, що ліцензія видається на підставі заяви та документів, перелік яких визначено Законом № 481, поданих суб'єктом господарської діяльності (особисто або через представника, або надіслані рекомендованими листами) до Головного управління або до Центру обслуговування платників (надалі - ЦОП) за місцем провадження суб'єктом господарювання торговельної діяльності.

За приписами підпункту 2.4 Рекомендацій у разі подання суб'єктом господарювання документів до ЦОП уповноважена особа здійснює прийом документів, перевіряє повноваження особи, яка підписала заяву, комплектність документів та достовірність зазначеної у них інформації, здійснює їх реєстрацію у відповідних журналах, сторінки якого пронумеровані, прошнуровані і скріплені печаткою, та забезпечує передачу документів до структурного підрозділу Головного управління, до функцій якого належить здійснення загального діловодства, протягом одного робочого дня з моменту реєстрації (з урахуванням загального терміну розгляду документів, встановленого законодавством).

Порядок розгляду та видачі документів встановлено пунктом 3 Рекомендацій.

Відповідно до підпункту 3.1 Рекомендацій розгляд поданих документів, оформлення (підготовка, друкування) ліцензій (додатків до ліцензій) дублікатів ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, переоформлення ліцензій у разі зміни зазначених у них відомостей, внесення інформації до ліцензії про сплату чергового щоквартального платежу, призупинення дії ліцензій та анулювання ліцензій здійснюється структурним підрозділом головного управління, до повноважень якого належить виконання функцій у сфері ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (далі - структурний підрозділ головного управління).

У підпункті 3.2 Рекомендацій зазначено, що розгляд заяви про видачу ліцензії здійснює структурний підрозділ головного управління у такому порядку:

перевіряє відповідність поданих документів законодавству України;

приймає рішення про видачу ліцензії (дубліката) або готує вмотивоване рішення про відмову у видачі ліцензії;

здійснює перевірку фактичного надходження коштів за видачу ліцензії (дубліката) до бюджету;

проводить видачу ліцензії або дубліката ліцензії;

вносить відповідні дані до ліцензійного реєстру та направляє відомості до Єдиного ліцензійного реєстру.

Згідно із підпунктом 3.3 Рекомендацій рішення про відмову у видачі ліцензії приймається у порядку, визначеному чинним законодавством, у разі:

недостовірності даних у поданих заявником документах;

невідповідності заявника згідно з поданими документами умовам провадження діяльності, що ліцензується.

Ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів від дня одержання документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови (підпункт 3.4 Рекомендацій).

Відповідно до підпункту 3.5 Рекомендацій за видачу ліцензії справляється плата у розмірі, встановленому законодавством. При прийнятті платіжного доручення уповноважена особа перевіряє наявність відбитка штампа банку, інформацію про призначення платежу та правильність номера рахунку.

Підпунктом 3.10 Рекомендацій визначено, що внесення інформації до ліцензії про сплату чергового щоквартального платежу здійснюється структурним підрозділом головного управління на підставі поданої заявником копії платіжного документа.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідно до ліцензії серії АЕ № 321128 від 15 листопада 2013 року, виданої ГУ Міндоходів у Львівській області, з терміном дії «з 24 листопада 2013 р. по 24 листопада 2014 р.», ТОВ «Тарокс» здійснювало роздрібну торгівлю алкогольними напоями в кафе, що по вул.Торфяній, 4 у м.Львові.

14 листопада 2014 року, тобто за 10 днів до закінчення строку дії цієї ліцензії, ПП «Тарокс» подало до відповідача заяву про видачу нової ліцензії на наступний річний строк - «з 24 листопада 2014 року по 24 листопада 2015 року».

До заяви долучено платіжне доручення про сплату квартальної вартості ліцензії за період з 24 листопада 2014 року по 24 лютого 2015 року.

21 листопада 2014 року ГУ ДФС у Львівській області видало позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЕ № 558128, з терміном дії «з 25.11.2014 р. по 24.11.2015 р.».

Вказана ліцензія була подана на реєстрацію до ДПІ в Шевченківському районі м.Львова і була зареєстрована там 25 листопада 2014 року за № 248, про що свідчить відмітка на звороті ліцензії.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вказав, що відповідно до заяви та платіжного доручення відповідач повинен був видати позивачу ліцензію з терміном дії «з 24 листопада 2014 року по 24 листопада 2015 року».

Всупереч зазначеному, строк дії ліцензії на самому документі (бланку) ліцензії серії АЕ № 558128 зазначено «з 25.11.2014 р. по 24.11.2015 р.», тобто перенесено дату початку дії ліцензії з «24 листопада 2014 року» на « 25 листопада 2014 року».

Також із копії заяви на одержання ліцензії від 14.11.2014 р. видно, що вказаний в цій заяві початок терміну дії ліцензії (яку просив видати позивач) виправлено з « 24 листопада 2014 року» на « 25 листопада 2014 року», що не відповідає даті, зазначеній в платіжному дорученні.

Суд першої інстанції вважав, що позивач не міг подати заяву про одержання ліцензії з незастереженими ним же виправленнями дати, з якої діятиме ліцензія (оскільки така заяча від початку містить недостовірні відомості). А уповноважена особа ДФС, згідно приписів вищевказаних нормативних актів, повинна була б повернути таку заяву позивачу. Якщо б навіть така заява з виправленнями і була прийнята відповідачем, то уповноважена особа ДФС не мала б права видати ліцензію, а повинна була б відмовити у її видачі відповідно до підпункту 3.3 Рекомендацій, оскільки дата в заяві є виправленою, і це виправлення без відповідного застереження не відповідає даті, зазначеній в платіжному дорученні, щодо оплати за ліцензію.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції, що відповідач у спірних правовідносинах діяв недобросовісно та без урахування всіх обставин, що мали значення для вчинення дій.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами першою - другою статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним приписам відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не спростував належними та допустимим доказами позовні вимоги ПП «Тарокс» і не довів правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Що стосується покликань апелянта на правомірність своїх дій під час проведення перевірки, оформлення результатів та прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ці обставини знаходяться поза межами позовних вимог, предмета доказування у справі, тобто є неналежними доказами, такими що не стосуються суті справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ПП «Тарокс» щодо визнання дій ГУ ДФС у Львівській області протиправними та правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року в адміністративній справі № 813/1542/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 22 лютого 2016 року.