Справа № 810/3522/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3522/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-К» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-К» до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Еталон-К» звернулося до Київської митниці Державної фіскальної служби України з позовом до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 125110011/2015/010112/2 від 18.07.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125110011/2015/00148.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між позивачем та компанією Solifmance OU (Талін, Естонія) 01.10.2010 укладено контракт № 01/10-1-ІМ, згідно умов якого позивач купує на умовах FOB (Валенсія, Іспанія) товари відповідно до інвойсів (рахунків-фактур), що надаються при фактичному отриманні кожної партії товару.

Позивач 17.07.2015 з метою митного оформлення товару: плитки керамічної облицювальної глазурованої завтовшки не більше 15 мм. з кам'яної кераміки для покриття підлоги та для облицювання стін, подав митному органу митну декларацію №125110011/2015/009809, в якій вартість частини товару визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (п. 1 частини першої ст. 57 МК України) та за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до пп. 2 п. 2 частини першої ст.57 МК України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивач разом із Митною декларацією надав перелік документів, які зазначені і в Картці відмови, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01/10-1-ІМ від 01.10.2010, інвойси (рахунок-фактури) від 02.07.2015 № 611/15, № 612/15, від № 613/15, № 614/15, № 615/15, № 616/15, № 617/15, № 618/15, № 619/15, № 620/15, № 621/15, № 622/15, № 623/15, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 01.02.2015, міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 015233 від 03.07.2015, картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 125/2012/0001248 від 28.11.2012, книжка МДП (Carnet TIR) № МХ.75586609 від 02.07.2015, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 03.07.2015, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 03.07.2015, декларації про походження товару від 02.07.2015 № 611/15, № 612/15, № 613/15, № 614/15, № 615/15, № 616/15, № 617/15, № 618/15, № 619/15, № 620/15, № 621/15, № 622/15, № 623/15, копію митної декларації країни відправлення № 15S003WM08 від 03.07.2015, лист б/н від 01.06.2015.

В ході розгляду документів, наданих до оформлення згідно Митної декларації № 125110011/2015/009809 від 17.07.2015, беручи до уваги цінову інформацію Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України на товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення товару до митного оформлення, митним органом встановлено наступні розбіжності.

Так, Декларантом обрано методи визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів на всі товари, крім товарів № 9, № 10, № 12, за яким було заявлено метод № 1 - за ціною договору, однак не надано належних документів на підтвердження формування такої митної вартості товарів.

У ході перевірки поданих до митного оформлення документів за ЕМД № 125110011/2015/009809 від 17.07.2015 митним органом встановлено, що вони не містили всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Згідно глави 1 розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну № 651 від 30.05.2012, відомості про митну вартість товарів вказуються у графі 12 у валюті України. У правому підрозділі графи 22 зазначається сума наведених у графах 42 ЄАД і додаткових аркушів МД фактурних вартостей задекларованих товарів у валюті, код якої зазначений у лівому підрозділі графи (або сума фактурних вартостей за ЄАД і аркушами специфікації).

Зі змісту графи 22 вказаної ЕМД слідує, що фактурна вартість товару складає 9 717,51 дол. США, що в перерахунку на гривні за курсом, зазначеним у графі 23, складає 213 655,85 грн, у той час як митна вартість товарів згідно з даними графи 12 визначена у сумі 281 661,91 грн.

У той же час, надані декларантом позивача разом з ЕМД документи (контракт з додатковою угодою, рахунки) підтверджують лише фактурну вартість товару, але не відображають усіх складових митної вартості товару, зокрема, відсутні документи, передбачені п.п. 6, 8 частини другої ст. 53 МКУ.

ТОВ «Еталон-К» здійснює імпорт товару «плитка керамічна облицювальна глазурована» за зовнішньоекономічним контрактом із компанією Solifmance OU Таллінн Естонія, яка не є виробником вищезазначеного товару.

Так, виробником товарів значаться різні компанії, перелік яких вказано у п. 1 додаткової угоди б/н від 01.04.2015 до контракту купівлі-продажу № 01/10-ІМ від 01.10.2010, графах 31 товарів МД від 17.07.2015 № 125110011/2015/009809 тощо. Отже, митне оформлення товарів здійснювалось за непрямим контрактом.

За результатами розгляду документів митним органом виявлено, що вони містили розбіжності, а саме у гр. 20 МД 17.07.2015 № 125110011/2015/009809 умовами поставки визначено СРТ UA Бровари, тоді як у п. 3 контракту купівлі-продажу № 01/10-ІМ від 01.10.2010 умовами поставки значиться FOB («Інкотемс 2000») - Валенсія, у інвойсах від 02.07.2015 - СРТ (Carriage Paid То) Бровари, у прайс-листі продавця (компанії Solifmance OU Таллінн Естонія) - EXW.

Крім того, митна вартість товарів, заявлена позивачем, відрізнялась від середньоконтрактної вартості, визначеної митницею під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, і відповідно до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ ціна митного оформлення таких же товарів, які ввозив позивач, більше заявленої ним.

Отже, у документах, наданих до митного оформлення, дійсно містилися розбіжності. Крім того, вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, про те, що позивачем надано неповну інформацію про заявлену митну вартість імпортованого товару, тому висновок митного органу про невиконання декларантом обов'язків, передбачених частиною другою ст. 53 МК України та ненадання обов'язкових документів на підтвердження заявленої митної вартості є обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 3 контракту купівлі-продажу № 01/10-ІМ від 01.10.2010 передбачено, що товар буде поставлятися на умовах FOB - Валенсія, а в інвойсах від 02.07.2015 та в графі 20 ЕМД № 125110011/2015/009831 умовами поставки визначено СРТ - Бровари.

Слід звернути увагу, що згідно з Інкотермс 2000 за умовами поставки групи F основне перевезення не оплачено, а за умовами поставки групи С - оплачено.

Термін «франко-борт» (FOB) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Тобто, з цього моменту всі витрати та ризики повинен нести покупець. Зазначений базис не передбачає включення витрат на транспортування та страхування у вартість товару.

Термін «фрахт/перевезення оплачено до…» (СРТ) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Таким чином, покупець приймає на себе всі ризики і витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Такий базис не передбачає включення витрат на страхування у вартість товару.

Такі розбіжності у відомостях щодо ціни за товари не дають можливість відповідачу перевірити достовірність заявленої митної вартості.

Згідно глави 1 розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну № 651 від 30.05.2012, відомості про митну вартість товарів вказуються у графі 12 у валюті України. У правому підрозділі графи 22 зазначається сума наведених у графах 42 ЄАД і додаткових аркушів МД фактурних вартостей задекларованих товарів у валюті, код якої зазначений у лівому підрозділі графи (або сума фактурних вартостей за ЄАД і аркушами специфікації).

Зі змісту графи 22 вказаної ЕМД слідує, що фактурна вартість товару складає 9 717,51 дол. США, що в перерахунку на гривні за курсом, зазначеним у графі 23, складає 213 655,85 грн, у той час як митна вартість товарів згідно з даними графи 12 визначена у сумі 281 661,91 грн.

У той же час, надані декларантом позивача разом з ЕМД документи (контракт з додатковою угодою, рахунки) підтверджують лише фактурну вартість товару, але не відображають усіх складових митної вартості товару, зокрема, відсутні документи, передбачені п.п. 6, 8 частини другої ст. 53 МКУ.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в митного органу були ті необхідні та достатні сумніви у достовірності й повноті поданих ТОВ «Еталон-К» документів, з якими закон пов'язує право витребовувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів. У зв'язку з тим, що на пропозицію Київської митниці позивачем не було надано додаткових документів, що підтвердили б правильність визначення митної вартості, відповідачем обґрунтовано прийнято оспорюване Рішення про коригування митної вартості та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Щодо доводів апелянта в частині неправомірності застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості, колегія суддів звертає увагу, що в графі 33 Рішення про коригування митної вартості № 125110011/2015/0101129/2 від 18.07.2015 чітко обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів. Зокрема, в ній зазначається, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується тому що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості товарів не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів (також декларантом застосовано 2 метод визначення митної вартості), декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Відповідач дійшов висновку, що метод за ціною подібних товарів застосовано до товару № 2 у зв'язку з тим, що у митного органу наявна інформація щодо раніше імпортованих товарів випущених у вільний обіг за МД № 100270001/2015/218556 від 13.07.2015.

Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних, подібних товарів та невідповідності вимога ст. 59-60 МК України.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-К» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 23.02.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.