Справа № 196/140/16-а
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/140/16-а
№ провадження 2-а/196/11/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ГУДИМ О.М., розглянувши у порядку скороченого провадження в смт Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправних дій і відшкодування шкоди про визнання неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області та про стягнення недоплаченої суми пенсії внаслідок неправильного перерахунку,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся з позовом в порядку адміністративного судочинства до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправних дій і відшкодування шкоди про визнання неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області та про стягнення недоплаченої суми пенсії внаслідок неправильного перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ групи внаслідок поранення при виконанні інтернаціонального обов'язку в Республіці Афганістан, отримує пенсійне забезпечення та знаходиться на обліку і отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області.

Відповідно до с.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ст.8 Конституції України гарантовано право звертатися до суду на підставі норм Коснтитуції України.

Норма ст.3 Конституції України зобов'язує державу відповідати перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" і Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права, які застосовують суди.

Отже, пенсії та соціальні виплати відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини є власністю в розумінні ст.І Першого Протоколу Конвенції, таким чином в контексті ст.4 ч.1, ст.268 ЦК України не поширюється позовна давність на відшкодування шкоди при перерахуванні і призначенні та виплати пенсій і соціальних виплат внаслідок, якщо таке нарахування або виплата здійснювалася на підставі нормативно- правового акту визнаного незаконним. Про це прописано також і у нормі ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

12 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Царичанському районі з проханням провести перерахування його пенсійного забезпечення та приведення його згідно норм чинного законодавства, так як вважає, що отримує пенсійне забезпечення не в повному обсязі.

25 січня 2016 року ОСОБА_2 отримав відповідь про відмову в перерахуванні пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.18 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно з вимогами ст.20 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб залежно від причини інвалідності інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії:

а) інваліди війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби.

Отже, ОСОБА_2 являється інвалідом війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до вимог п.5 ст.21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах:

а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно вимог ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Дана норма чинного законодавства в редації Законів №103/96-ВР від 25.03.1996 року, №3591-ІV від 04.04.2006 року, в яких зазначено, що пенсії по інвалідності підвищуються в таких розмірах:

а) на 400 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни І групи;

б) на 350 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни ІІ групи;

а) на 200 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни ІІІ групи.

Отже, поновлення прав ОСОБА_3, виходячи із завдань адміністративного судочинства (ст.1 ч.1 КАС України) можливе лише в судовому порядку.

Прохає:

- визнати дії відповідача такими, що були здійсненні без врахування вимого п.6 ст.92 Конституції України відносно здійснення перерахування пенсії гр.ОСОБА_2 згідно з ст.ст.18, 20, 25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобовязати відповідача перерахувати пенсію гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із застосуванням вимог ст.ст.18, 20, 21, 25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та виплатити суми недоотриманої пенсії, внаслідок неправильного нарахування пенсійного забезпечення по час вирішення даного питання в суді.;

- зобовязати відповідача утримуватись від самостійного відходу від встановленого законом і судом порядку нарахування пенсії.

Представник відповідача на обґрунтування невизнання адміністративного позову у письмових запереченнях посилається на наступні обставини:

- ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Розмір пенсії визначено з урахуванням ст.ст.21, 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та відповідних постанов Кабінету Міністрів України із внесеними змінами;

- постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету від 06.07.2011 року № 745, яка набрала чинності 23.07.2011 року, встановлено, що у осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, розмір пенсії по інвалідності не може бути нижче: інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби І групи у розмірі 120 відсотків, ІІ групи 110 відсотків, ІІІ групи 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам з числа єфрейторів(старших солдатів) і сержантів, старших матросів строкової служби у розмірі 110 відсотків, з числа прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони 120 відсотків, а з числа осіб офіцерського складу та осіб начальницького складу (крім молодшого) органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони 130 відсотків відповідних мінімальних розмірів пенсій, передбачених для інвалідів з числа солдатів і матросів строкової служби;

- постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення з 1 січня 2012 року визначення мінімального розміру пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не змінено (у відсотках від прожиткового мінімуму);

- Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік встановлено, що у 2011 році норми та положення статей 14, 22, 37 та ч.3 ст.43 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. За прийнятим 26.12.2011 року Рішенням Коснтитуційного Суду України №20-рп/2011 у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" вищезазначені норми визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними);

- Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення встановлено, що з 1 січня 2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни І групи 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи 255, ІІІ групи 225, учасників бойових дій 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів;

- пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено, що у 2014 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік;

- пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що у 2015 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2015 рік;

- пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що у 2016 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2016 рік;

- вважають, що для перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 25 ЗУ "Про внесення змін і доповнень до ЗУ "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не має правових підстав, позовні вимоги не визнають.

Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні інтернаціонального обовязку в Афганістані, та особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів інвалідів війни, що підтверджено копією посвідчення (а.с.9).

12.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області з заявою про перерахунок йому пенсії як інваліду війни ІІІ групи з моменту порушення виплат у звязку зі змінами в законодавстві.

Згідно відповіді УПФУ в Царичанському районі Дніпропетровської області від 25.01.2016 року №К-1/16 в перерахунку пенсії ОСОБА_2 було відмовлено.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області з 28.12.2005 року та отримує пенсію як інвалід війни 3 групи. Відповідно до ст.ст.18, 20 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-Х11 ОСОБА_3, як інвалід війни, має право на отримання пенсії по інвалідності на умовах і в порядку цього Закону. Той факт, що ОСОБА_2 має право на отримання пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, як інвалід війни 3 групи є безспірним у даній справі.

Згідно ст.21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, зокрема для інвалідів 3 групи в розмірі 60% відповідних сум грошового забезпечення (заробітку). Статтею 22 зазначеного Закону встановлено мінімальні розміри пенсій по інвалідності інвалідам війни з числа солдат і матросів строкової служби 3 групи у розмірі 105 % від прожиткового мінімуму.

Враховуючи вимоги Закону України №2262-Х11 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обчислення пенсії ОСОБА_2 здійснюється відповідачем відповідно до ст.22 вказаного Закону в межах положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", частиною 7 якої визначено, що мінімальний розмір пенсії по інвалідності встановлюється в розмірі: інвалідам війни І групи 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи 255, ІІІ групи 225, учасникам бойових дій 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Прикінцевими положеннями Законів України Про Державний бюджет України на 2012 рік, Про Державний бюджет України на 2013 рік, Про Державний бюджет України на 2014 рік, Про Державний бюджет України на 2015 рік, Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що у 2012, 2013, 2014, 2015 та 2016 роках норми та положення статей 14,22,37 та 43 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Одним з таких органів і є Кабінет Міністрів України, який згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 20 червня 2001 року N 10-рп/2001 у справі про виплату і доставку пенсій та грошової допомоги вказав, що ОСОБА_4 України закріплює основоположні засади права на державну соціальну допомогу громадянам і відносить до законодавчого регулювання механізм його реалізації.

Відповідно до положень Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний захист дітей війни" та "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Верховна Рада України в прикінцевих положеннях Законів України Про Державний бюджет України на 2012 рік, Про Державний бюджет України на 2013 рік, Про Державний бюджет України на 2014 рік, Про Державний бюджет України на 2015 рік, Про Державний бюджет України на 2016 рік визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Механізм реалізації соціально-економічних прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно до частини другої ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовується лише в частині, якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону України про Державний бюджет України.

Відповідно до ч.11 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як вбачається з письмових пояснень Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі від 16.02.2016 року №861/09/15, нарахування та виплата ОСОБА_2 пенсії як інваліду війни проводиться у відповідності до вимог ст.22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вимог п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" (а.с.16-18).

Відповідно до ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до листа управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі К-1/16 від 25.01.2016 року (а.с.10, 11) та письмових заперечень управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі №861/09/15 від 16.02.2016 року (а.с.16-18) ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності з 28.12.2005 року згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В ст.25 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" надається вичерпний перелік категорій, яким передбачено підвищення пенсії відповідно до цього Закону.

ОСОБА_2, як інвалід війни ІІІ групи, якому нараховується пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не підпадає під дію ст.25 цього Закону.

Таким чином, на думку суду, відповідач у зв'язку з відсутністю правових підстав правомірно відмовив ОСОБА_2 у перерахунку пенсії як інваліду війни ІІІ групи, оскільки пенсія ОСОБА_2 виплачується в розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю, оскільки судом не встановлено фактів порушення відповідачем прав ОСОБА_2 на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.94 ч.5 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки, ОСОБА_2, як інвалід війни, відповідно до вимог ст.5 ч.1 п.8 ЗаконуУкраїни Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому в даному випадку судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання протиправних дій і відшкодування шкоди про визнання неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області та про стягнення недоплаченої суми пенсії внаслідок неправильного перерахунку - відмовити.

Судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду через Царичанський районний суд, як місцевий адміністративний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення або одержання копії постанови.

Головуюча О.М.ГУДИМ