Справа № 805/5087/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 р. Справа №805/5087/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 09 год. 20 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Кочетові В.К.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідачів 1, 2 - Віціна О.О. (за довіреністю),

представника відповідача 4 - Сліпко С.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2), Артемівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 3), Артемівського міського відділу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (відповідач 4) про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 року №354о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на попередній посаді або на рівнозначній посаді в поліції, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 22.04.2015 року по 03.11.2015 року, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, Артемівського міського відділу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 06.11.2015 року №354о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, зобов'язання виконати вимоги п.9 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» в частині переведення до служби в Національну поліцію України, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 24.12.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Крім того, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Артемівський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

В ході судового розгляду справи позивачем до суду надано уточнений адміністративний позов, який вмотивований тим, що наказ від 06.11.2015 року №354о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до п. 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», на який посилається відповідач в наказі про звільнення, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону можуть бути прийняті на службу шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі поліції. Також, зазначив, що станом на 06.08.2015 року (на день опублікування Закону України «Про національну поліцію») він не був працівником міліції, оскільки позивача після незаконного звільнення поновлено на посаді 03.11.2015 року, тобто, на думку позивача, з цього дня до нього потрібен застосовуватись Закон України «Про національну поліцію».

Крім того, позивач вказує на те, що на момент звільнення з ним не проведений повний розрахунок з 22.04.2015 року по 03.11.2014 року (з дня винесення постанови Запорізького окружного адміністративного суду по день фактичного поновлення на посаді) та не компенсовано невикористані дні щорічних відпусток за 2014-2015 роки.

Таким чином, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ від 06.11.2015 року №354о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновити його на попередній посаді або на рівнозначній посаді в поліції, зобов'язати нарахувати та виплатити на його користь грошове забезпечення за період з 22.04.2015 року по 03.11.2015 року, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що Національна поліція за своїм статусом є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію», тому зобов'язання іншої юридичної особи поновити на службі працівника, який не проходив у ній службу, буде суперечити законодавству. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем 2 також до суду надано заперечення проти позову, які обґрунтовані тим, що у відповідності до приписів Закону України «Про національну поліцію» позивач був попереджений про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Крім того, Артемівським міським відділом 07.09.2015 року до Артемівського міського центру зайнятості надано інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, передбачене на листопад 2015 року. Також, відповідач 2 зазначив, що у зв'язку з втратою чинності нормативної бази щодо проходження служби працівниками міліції, скороченням всіх штатів і посад та ліквідацією територіальних органів МВС України, у тому числі і Головного управління МВС України в Донецькій області, Артемівського МВ Головного управління МВС України в Донецькій області звільненню підлягали всі працівники без виключення. Таким чином, вважає, що Артемівським МВ додержано процедуру звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Крім того, відповідач 2 зауважив, що звільнення позивача зі служби в міліції не перешкоджає його праву як громадянина, який виявив бажання проходити службу в поліції, на загальних підставах пройти необхідну процедуру для зарахування на службу.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на попередній посаді або на рівнозначній посаді в поліції відповідач 2 зазначив, що на даний час всі штати і посади ГУМВС України в Донецькій області перебувають у стані ліквідаційної процедури, поновлення ж позивача на рівнозначній посаді в поліції буде суперечити нормам діючого законодавства, оскільки позивач не проходив службу в ГУНП в Донецькій області.

Водночас, відповідач 2 зазначив, що Артемівським МВ здійснено нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення з 23.04.2015 року по 06.11.2015 року, компенсації за невикористану частину чергової відпустки за 2015 рік.

Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному в уточненому позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1, 2 та представник відповідача 4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеному у запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в Артемівському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

В серпні 2014 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Проте, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року по справі №808/7864/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 12 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» щодо звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1, начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1667 о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_1 (М-077303), начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27.08.2014.

Стягнуто з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 12.08.2014 по 26.08.2014 у розмірі 2438 (дві тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 25 коп.

Стягнуто з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.08.2014 по 22.04.2015 у розмірі 38849 (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок дев'ять) грн. 45 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та в частині стягнення з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 4876 (чотири тисячі вісімсот сімдесят шість) грн. 50 коп. звернуто до негайного виконання.

Наказом від 03.11.2015 року ГУМВС України в Донецькій області №331о/с на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року майора міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27.08.2014 року.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із займаної посади за п. 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Не погоджуючись з даним наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку оскаржуваному наказу, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114).

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 р. № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби".

Відповідно до ст.1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України (далі - поліція)- це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Разом з тим, приписами п.9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно п.10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до пп. "г" п.64 Положення №114 Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п.9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI. Водночас, ті працівники, які відмовились від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачами 2, 3 в період перебування його на службі з 05.11.2015 року по 09.11.2015 року про можливе скорочення штатів не повідомлялось.

Проте, суд зазначає, що позивач вважається попередженим про звільнення через скорочення штатів в силу закону, тобто з дня опублікування Закону №580-VІІІ.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на норми КЗпП України щодо порядку вивільнення працівників, адже, як вже зазначалось судом, норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, тоді як дані обставини чітко врегульовано Законом №580-VІІІ.

Водночас, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 р. №730 ліквідовано як юридичні особи територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Згідно даних з ЄДРПОУ ГУМВС в Донецькій області перебуває в стані припинення.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно з частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами.

Суд зазначає, що ліквідація підприємства, установи, організації є одним з видів змін в організації виробництва. Ліквідація логічно пов'язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях. Отже, при повній ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується.

У разі якщо вивільнення є масовим, відповідно до п. 4 ч. 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З пояснень відповідачів встановлено, що Артемівським міським відділом (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) 07.09.2015 до Артемівського міського центру зайнятості надано інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, передбачене на листопад 2015 року.

Крім того, суд наголошує на тому, що вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до Закону №580-VІІІ не є обов'язком роботодавця.

В той же час, суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про наявність у нього переваженого права на залишення на роботі в органах внутрішніх справ через існування великого досвіду роботи та відповідних заохочень за період служби, оскільки діючим законодавством не встановлено саме таких критеріїв для прийняття на службу в поліцію.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що національна поліція України за своїм статусом є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію».

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що комплектування поліції здійснюється на підставі конкурсного набору за рахунок осіб, які відповідають категоріям вимог, необхідних та встановлених для служби в поліції, внаслідок чого набір до поліції здійснюється на конкурсних засадах, автоматичного перепризначення колишніх працівників міліції не передбачено.

Тобто, звільнення позивача зі служби в міліції не виключає його права як громадянина, який виявив бажання проходити службу в поліції, на загальних підставах пройти необхідну процедуру для зарахування на службу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ГУМВС в Донецькій області при прийнятті оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 №354о/с щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про поновлення позивача на посаді начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області або на рівнозначній посаді в поліції суд зазначає наступне.

Необхідно зазначити, що на даний час всі штати і посади ГУМВС України в Донецькій області скорочені, а органи внутрішніх справ, у тому числі ГУМВС України в Донецькій області і Артемівський МВ, перебувають у стані ліквідаційної процедури.

Суд враховує, що ГУНП в Донецькій області та підлеглі йому підрозділи не є правонаступниками ГУМВС України в Донецькій області та його територіальних підрозділів. Тому зобов'язання іншої юридичної особи поновити на службу працівника, який не проходив у ній службу, буде суперечити законодавству.

З урахуванням викладеного, у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ у відповідача 1 відсутня можливість використання ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ, так як згідно наказу МВС України від 06.11.2015 р. № 1388 "Про організаційно-штатні питання" втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС, в тому числі скасовано всі штати ГУМВС України в Донецькій області.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

З приводу визнання судом необґрунтованими позовних вимог позивача про скасування наказу в частині його звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на попередній посаді, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року, оскільки вказані позовні вимоги є похідними від зазначених.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 22.04.2015 року по 03.11.2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивача постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року поновлено на посаді з 27.08.2014 року. Рішення суду в зазначеній частині звернуто до негайного виконання.

Проте, зазначене судове рішення фактично було виконано лише наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року.

У зв'язку з несвоєчасним винесенням наказу ГУМВС України від 03.11.2015 року в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України, Артемівським МВ здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації грошового забезпечення за період з 23.04.2015 року по 03.11.2015 року в розмірі 8671,50 грн. Тобто факт наявності у позивача права на виплату йому грошового забезпечення за вказаний період не є спірним між сторонами.

Втім, спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації грошового забезпечення, яка підлягає сплаті за вказаний період.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Так, з наданої до суду довідки Артемівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області №18349 від 21.10.2014 року вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 4377,26 грн., у липні 2014 року - 6336,04 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 2014 року - 23 дні,

Так, середньоденна заробітна плата складає: 4377,26 грн. (червень 2014 року ) + 6336,04 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року) = 255 грн. 07 коп.

Період вимушеного прогулу позивача з 23 квітня 2015 року по 03 листопада 2015 року з врахуванням Листа Мінсоцполітики України від 9 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає 132 робочі дні.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги часткову виплату на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 23.04.2015 року по 03.11.2015 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в зазначеній частині та вважає за необхідне зобов'язати Артемівський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 23.04.2015 року по 02.11.2015 року, виходячи із середньоденного грошового забезпечення у розмірі 255,07 грн.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2), Артемівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 3), Артемівського міського відділу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (відповідач 4) про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 року №354о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на попередній посаді або на рівнозначній посаді в поліції, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 22.04.2015 року по 03.11.2015 року, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року - задовольнити частково.

Зобов'язати Артемівський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 23.04.2015 року по 02.11.2015 року, виходячи із середньоденного грошового забезпечення у розмірі 255,07 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 18 лютого 2016 року.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.