Справа № 826/12308/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2016 року № 826/12308/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної інспекції сільського господарства в м. Києві
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в місті Києві (далі - відповідач, Держсільгоспінспекція), в якому просить:

- визнати бездіяльність Державної інспекції сільського господарства в м. Києві при розгляді заяви ОСОБА_1 від 12.02.2015 року протиправною;

- визнати акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.05.2015 року без номера, який складено працівниками Державної інспекції сільського господарства в м. Києві - неправомірним та скасувати;

- зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства в м. Києві повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 12.02.2015 року з урахуванням заяв від 27.02.2015 року та 29.04.2015 року, з дотримання визначених ст.18 Закону України "Про звернення громадян" прав та надати обґрунтовану відповідь ОСОБА_1;

- зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства в м. Києві провести повторну перевірку дотримання вимог земельного законодавства на земельній ділянці АДРЕСА_2, з урахування результатів попередньої перевірки від 07.11.2012 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, покликаючись на ті ж докази, що у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував та зазначив, що позапланова перевірка була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, а акти складені посадовими особами Державної інспекції сільського господарства в м. Києві не порушують прав, свобод чи інтересів позивача.

Також, відповідач наголосив, що про розгляд звернення ОСОБА_1 Держсільгоспінспекцією в м. Києві проінформовано листами від 03.03.2015 року №01-11/856, від 09.06.2015 року №01-11/3342 та від 13.07.2015 року №01-11/4072.

У судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи 12.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Державної інспекції сільського господарства в місті Києві, в якій просив провести належним чином перевірку дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства при використанні останньою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. За результатами перевірки просив вжити заходи адміністративного впливу.

27 лютого 2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до Державної інспекції сільського господарства в місті Києві з додатком до заяви від 12.02.2015 року, згідно якого до матеріалів справи долучено копії документів, які на думку позивача засвідчують факт зайняття гр. ОСОБА_4 господарською діяльністю на земельній ділянці гр. ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2.

Листом від 03.03.2015 року №0-12/856, який надіслано позивачу 25.03.2015 року, Державна інспекція сільського господарства в місті Києві повідомила ОСОБА_1, що спеціалістами Управління контролю за використанням та охороною земель планується проведення позапланового заходу державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства. Також, зазначено, що за результатами перевірки буде повідомлено додатково.

29 квітня 2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до Державної інспекції сільського господарства в місті Києві з заявою, в якій просила визначити час та день проведення повторної об'єктивної та неупередженої перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства при використанні останньою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; повідомити ОСОБА_1 про час та день проведення перевірки.

Судом встановлено, що 30.04.2015 року Державною інспекцією сільського господарства в місті Києві видано наказ №22 "Щодо здійснення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_2 при використанні земельної ділянки АДРЕСА_2 .

30 квітня 2015 року Державною інспекцією сільського господарства в місті Києві видано направлення на проведення позапланової перевірки ОСОБА_2 у строк з 05 по 09 травня 2015 року.

15 травня 2015 року начальником та головним спеціалістом відділу оперативного контролю оперативного контролю дотримання вимог земельного законодавства суб'єктами господарювання Управління контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, в якому місцем складення акту зазначено АДРЕСА_2 та зазначено, що перевірку проведено в присутності гр. ОСОБА_2

За висновками проведеної перевірки встановлено, що земельна ділянка належить ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності серія НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки- для ведення садівництва. Загальна площа земельної ділянки 0,0600. Територія земельної ділянки огороджена парканом, на території знаходиться садовий будинок, вольєр для утримання собак. На земельній ділянці ростуть плодові дерева та кущі, декоративні рослини, виноград, квітник, що відповідає її цільовому призначенню. Порушень при використанні земельної ділянки не виявлено.

Листом від 09 червня 2015 року №01-11/3342, Державна інспекція сільського господарства в місті Києві повідомила ОСОБА_1, що на підставі наказу Держсільгоспінспекції в м. Києві від 30.04.2015 року №22 та направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 30.04.2015 року 000010 спеціалістами правління контролю за використанням і охороною земель проведено позапланову перевірку вимог земельного законодавства при використанні ОСОБА_2 земельної ділянки за цільовим призначенням. За результатами проведеної перевірки порушень не встановлено.

Позивач не погодився з бездіяльністю відповідача та актом перевірки у зв'язку із чим звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1, 2, 6 Указу Президента України від 13 квітня 2011 року №459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України - Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра. Держсільгоспінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи - державні інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах.

За правилами частини другої статті 188 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року №963-VI визначено, що об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

У відповідності до частини першої статті 5 зазначеного Закону державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно статті 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності Державної інспекції сільського господарства в м. Києві при розгляді заяви ОСОБА_1 від 12.02.2015 року протиправною, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян").

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Порядок розгляду звернень громадян визначений у розділі ІІ названого Закону.

Так у статті 14 закріплено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Положеннями статті 15 Закону України від 02.10.1996р. № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Як було встановлено судом, 12.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Державної інспекції сільського господарства в місті Києві, в якій просив провести належним чином перевірку дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства при використанні останньою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Листом від 03.03.2015 року №0-12/856, який надіслано позивачу 25.03.2015 року Державна інспекція сільського господарства в місті Києві повідомила ОСОБА_1, що спеціалістами Управління контролю за використанням та охороною земель планується проведення позапланового заходу державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства. Також, повідомлено, що за результатами перевірки буде повідомлено додатково.

З наведеного вбачається, що відповідачем порушено строк, протягом якого має бути надана відповідь заявнику, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для визнання такої бездіяльності протиправною.

Позовна вимога про визнання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.05.2015 року без номера, який складено працівниками Державної інспекції сільського господарства в м. Києві - неправомірним та скасувати, задоволенню також не підлягає, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

Тобто, акт перевірки - це службовий документи, який стверджує факт проведення перевірки з питань дотримання вимог законодавства про охорону земель, і є носієм доказової інформації про виявлення порушення вимог земельного та іншого законодавства.

З системного аналізу викладених вище положень нормативно-правових актів випливає, що акт оформлення результатів перевірок та протокол про адміністративне правопорушення не є власне рішенням Державної інспекції сільського господарства.

Водночас викладені інспектором в актах обстеження земельної ділянки та акті перевірки висновки не породжують для особи настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки. Проте є результатом розгляду звернення громадянина.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Державну інспекцію сільського господарства в м. Києві повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 12.02.2015 року з урахуванням заяв від 27.02.2015 року та 29.04.2015 року, з дотримання визначених ст.18 Закону України "Про звернення громадян" прав та надати обґрунтовану відповідь ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 19 Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

З аналізу вказаних норм вбачається, що ініціатива відносно особистої присутності при розгляді заяви чи скарги має виходити від заявника та вказана ініціатива має бути реалізована до завершення розгляду звернення, наприклад, шляхом викладення такого побажання у зверненні чи скарзі.

29 квітня 2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до Державної інспекції сільського господарства в місті Києві з заявою, в якій просила визначити час та день проведення повторної об'єктивної та неупередженої перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства при використанні останньою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; повідомити ОСОБА_1 про час та день проведення перевірки.

В даному випадку у заяві від 29.04.2015 року позивач заявив про бажання бути присутнім під час розгляду заяви Державної інспекції сільського господарства в м. Києві та

У судовому засіданні представник позивач зазначив, що станом на час розгляду справи відповіді на заяву від 29.04.2015 року він не отримав. Доказів зворотного суду не надано.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення зазначеної вимоги, а саме зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства в м. Києві повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.04.2015 року, з дотримання визначених ст.18 Закону України "Про звернення громадян" прав та надати обґрунтовану відповідь ОСОБА_1

Позовна вимога про зобов'язання Державну інспекцію сільського господарства в м. Києві провести повторну перевірку дотримання вимог земельного законодавства на земельній ділянці АДРЕСА_2, з урахування результатів попередньої перевірки від 07.11.2012 року, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В той же час, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Також положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково, судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції сільського господарства в місті Києві задоволеним позовним вимогам.

При цьому, належна сума судового збору, яка підлягає сплаті станом на час подання адміністративного позову становила 73, 08 грн.. За таких обставин, суд вважає за необхідне обчислювати суму судового збору, яка підлягає відшкодуванню з 73, 08 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, керуючись статтями 69, 70, 71, 94 та 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції сільського господарства в м. Києві при розгляді заяви ОСОБА_1 від 12.02.2015 року.

3. Зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства в м. Києві повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.04.2015 року з дотримання вимог Закону України "Про звернення громадян" та надати обґрунтовану відповідь

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції сільського господарства в м. Києві ().

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя А.С. Мазур