Справа № 331/5556/15-а(2а/331/199/15)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2016 рокусправа № 331/5556/15-а(2а/331/199/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Жовтневого районного відділу м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого районного відділу м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про скасування протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Жовтневого районного відділу м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області (далі - відповідач) в якому просила скасувати рішення № 6 від 10.07.2015 року Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжя Державної міграційної служби України в Запорізькій області; скасувати протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 100189 Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжя Державної міграційної служби України в Запорізькій області; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 092030 Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжя Державної міграційної служби України в Запорізькій області; зобов'язати Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжя Державної міграційної служби України в Запорізькій області, відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», видати ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення ПН ТМЗП 092030 Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області.

Закрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про скасування рішення в частині позовних вимог про скасування рішення № 6 від 10.07.2015 року Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області, зобов'я1зання управління Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжя Державної міграційної служби України у Запорізькій області видати ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останніх.

Заява позивача про відкладення розгляду справи, на переконання колегії суддів апеляційного суду задоволенню не підлягає, тому як не підтверджується належними доказами.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Вірменія, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1.

19.06.2015 року Жовтневим РВ у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 КУпАП України за порушення правових підстав перебування на території України, та винесено постанову, якою накладено штраф у розмірі 510 грн., який був сплачений позивачем 04.07.2015 року.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції не звернув увагу на приписи ст. 287 КУпАП, згідно якої постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення, зокрема про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено до суду в порядку, визначенеому КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску цього строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом правомочним розглядати справу.

Так, згідно до ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За приписами ч. 1 ст. 102 вказаного кодексу пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що штраф позивачем було сплачено 04.07.2015 року, однак до суду з відповідним позовом остання звернулась, згідно квитанції про поштове відправлення, лише 04.08.2015 року, тобто з пропуском десятиденного строку визначеного законом.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980р.).

З аналізу вказаних правових норм,слід дійти висновку, що передумовою для поновлення строку звернення до адміністративного суду є клопотаня особи та наявність поважних причин пропуску останнього.

Отже, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і не було наведено поважних причин пропуску такого строку, матеріали адміністративної справи зворотнього не містять, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Пунктом 9. ч 1 ст. 155 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За приписами ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Отже, оскаржувана постанова суду в частині поновлення строку звернення до суду та задоволення позовних вимог підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині залишенню без розгляду. В решті оскаржувану постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Жовтневого районного відділу м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого районного відділу м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про скасування протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - скасувати в частині поновлення строку звернення до адміністративного суду та позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 092030 від 19.06.2015 року, залишивши без розгляду позовні вимоги в цій частині.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай