Справа № 733/2238/15-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 733/2238/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Головченко М.М. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2016 року,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації, в якому просила визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача донарахувати та здійснити виплату їй щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеної виплати.

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що щорічна допомога на оздоровлення за 2015 рік була нарахована та виплачену позивачу у відповідності до чинного законодавства.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, є особою, евакуйованою із зони відчуження у 1986 році, що підтверджується копією посвідчення постраждалої від Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

Позивач зазначає, що в липні 2015 року їй було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення, яка виплачується відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 75 грн.

Зазначена виплата проведена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року №562.

Вважаючи, що вказана допомога повинна виплачуватись їй у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, позивач зверталась за перерахунком допомоги до територіального управління праці та соціального захисту населення.

Листом від 04 листопада 2015 року №1378 Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації повідомило заявницю про відсутність підстав для нарахування й виплати їй щорічної допомоги на оздоровлення у зазначеному нею розмірі, оскільки ця допомога виплачується у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась у суд із даних позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями статті 48 цього Закону в редакції, яка діяла до 31 грудня 2014 року, було передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році виплачується у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Однак, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Унаслідок цих змін вказана правова норма викладена у редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік» закріплено, що норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державних бюджетів.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 здійснено тлумачення положень частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, згідно з яким приведені норми слід розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році на рівні 75 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що при здійсненні позивачу нарахування й виплати щорічної допомоги на оздоровлення у 2015 році відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Отже, доводи апелянта не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.