Справа № 812/1512/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 лютого 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1512/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ковальова Т.І., перевіривши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання незаконними дій, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання незаконними дій, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій.

Згідно ч.1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання незаконними дій, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій - залишено без руху.

Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 7 (сім) днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 коп.) та позовної заяви з вірною назвою відповідача у двох екземплярах.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач вищевказану ухвалу суду отримала 14.11.2015.

24.11.2015 засобами поштового зв'язку позивачем на адресу суду надіслано заяву, яку зареєстровано у Луганському окружному адміністративному суді 24.11.2015, про відстрочення сплати судового збору до закінчення розгляду справи.

Ухвалою суду 25.11.2015 року відмовлено у задоволені у клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру та продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви.

Як бачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач вищевказану ухвалу суду отримала 26.12.2015.

31.12.2015 засобами поштового зв'язку позивачем повторно на адресу суду надіслано заяву, яку зареєстровано у Луганському окружному адміністративному суду 11.01.2016, про відстрочення сплати судового збору до закінчення розгляду справи.

В обґрунтування вищевказаної заяви позивач посилається на Пленум Верховного Суду України, зокрема на п.1 і 2 постанови № 9 від 01.11.1996 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" та на норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач вказав, що відповідно до ч. 3 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Згідно з ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Крім цього відповідно до ст. 64 Конституції України Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституцією України не передбачено випадків, у яких право на судовий захист може бути обмежене. Разом із цим відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституцією України не передбачено фінансування судів з інших джерел окрім як за рахунок Державного бюджету України.

Позивач вважає, що за таких обставин встановлений ЗУ "Про судовий збір" порядок фінансування судів не відповідає нормам прямої дії Конституції України, у неконституційний спосіб обмежує право на судовий захист та перекладає обов'язок утримання судів і забезпечення їх функціювання на громадян України, що є неконституційним оскільки порушує порядок, встановлений Конституцією України, тому несплата судового збору не є підставою для відмови у наданні судового захисту шляхом оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, право на яке гарантується ст.55 Конституції України.

Вимога до громадянина сплатити судовий збір, як умова отримання судового захисту своїх прав, суперечить ст. 8, 22, 55, 64, 130 Конституції України оскільки фактично перекладає на громадянина обов'язки Держави Україна та порушує його право на судовий захист, яке не може бути обмежене і гарантується окрім норма прямої дії Конституції України ще і ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р.

Позивач вважає, що за таких обставин не сплата судового збору відповідно до ст. 8, 55, 64, 130 Конституції України не може бути підставою для відмови у праві на судовий захист.

Позивач посилається на те, що в Україні не існує чинного ЗУ "Про судовий збір", оскільки такий закон не був підписаний і не був оприлюднений чинним президентом України. Текст даного документу був підписаний особою на прізвище ОСОБА_2, а зміни до нього підписані особою на прізвище ОСОБА_3 Однак ці особи ніколи не вступали на пост президента України у порядку встановленому ст.. 104 Конституції України, а отже не мали права підписувати і оприлюднювати будь які закони. Тому, суд не вправі вимагати сплати судового збору відповідно до документу з назвою "Закон України Про судовий збір", оскільки цей документ не є чинним і не має статусу чинного закону України, а отже не є обов'язковим до виконання.

На підставі вищевикладеного, позивач просила суд відстрочити сплату судового збору до закінчення розгляду справи.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання незаконними дій, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій.

Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 7 (сім) днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 коп.) та позовної заяви з вірною назвою відповідача у двох екземплярах.

23 лютого 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла повторна заява позивача про відстрочення сплати судового збору, з тих самих підстав викладених у її заяві від 31.12.2015, за результатами розгляду якої судом у її задоволенні відмовлено.

Розглянувши вищевказане клопотання суд дійшов до наступного.

01.09.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, яким внесено зміни в Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI.

Позивач не віднесений до осіб, які згідно із ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору за подання позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, підставою для відстрочення сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони. Відстрочення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Посилання позивача на те, що в Україні не існує чинного Закону України "Про судовий збір", оскільки такий закон не був підписаний і не був оприлюднений чинним президентом України, не може бути враховано судом, оскільки підставою для відстрочення сплати судового збору, згідно норм чинного законодавства, є врахування саме майнового стану сторони, інших підстав для відстрочення сплати судового збору законодавством не передбачено. Наведені позивачем доводи про відстрочення сплати судового збору в силу ст. 88 КАС України не є правовими підставами для звільнення

В свою чергу позивачем не надано жодних доказів свого незадовільного майнового стану, при цьому вкотре подано аналогічну заяву про відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, повторне клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав.

Таким чином, позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 12.01.2016 у семиденний строк з дня її отримання, а саме не надано до суду документу про сплату судового збору у розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 коп.) та позовної заяви з вірною назвою відповідача у двох екземплярах.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини шостої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. ст. 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання незаконними дій, зобов'язання утриматись від вчинення певних дій, повернути позивачу разом з усіма доданими до нього матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяТ.І. Ковальова