Справа № К/9991/9894/12-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/9991/9894/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Кочан В.М., Пасічник С.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 30.12.2010р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити йому пенсію як державному службовцю з 03.12.2010р.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 30.12.2010р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

В ході розгляду справи судами встановлено, що загальний трудовий стаж позивача становить 46 років, з них стаж державної служби - 16 років 5 місяців 21 день.

На час досягнення пенсійного віку (60 років) позивач працював на посаді директора філії «Полянський молокопереробний завод» ППКФ «Прометей».

03.12.2010р. позивач звернувся до УПФУ в Полонському районі Хмельницької області із заявою про переведення його на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Розпорядженням УПФУ в Полонському районі Хмельницької області від 06.12.2010р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не працював на посаді державного службовця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час досягнення пенсійного віку позивач не перебував на посаді державного службовця, стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, менший, ніж 20 років, а тому правові підстави для призначення йому пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» відсутні.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального та матеріального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що на момент досягнення встановленого законом пенсійного віку позивач не перебував на посаді державного службовця, стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, який би давав право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи, менший, ніж 20 років, а тому суди обгрунтовано прийшли до висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на те, що після досягнення пенсійного віку він працював на виборних посадах в органах місцевого самоврядування також є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки за правилами статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсія призначається посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, однак позивач таким вимогам закону не відповідає.

Положення статті 22 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо зарахування до стажу служби в органах місцевого самоврядування періоду роботи на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки статтею 21 встановлено обов'язкову умову, щодо роботи протягом певного періоду саме на виборних посадах.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 30.12.2010р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник