Справа № 821/3189/15-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 р. Справа № 821/3189/15-а

Категорія: 8.3.3Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 27.08.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 6641,94 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 5313,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1328,39 грн.; № від 27.08.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1 366,09 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 1092,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 273,22 грн.; вимоги про сплату боргу № Ф- від 26.08.2015 р., відповідно до якої вимагається від позивача сплатити, суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 24109,25 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій № за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2410,93 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року - позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області № від 27.08.2015 р., яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1 366,09 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 1092,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 273,22 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області № від 27.08.2015 р., яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 6641,94 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 5313,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1328,39 грн.

Скасовано Вимогу Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2015 р. № , відповідно до якої вимагається від позивача сплатити, суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 24109,25 грн.

Скасовано Рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області № від 26.08.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2410,93 грн.

В апеляційній скарзі, Державна податкова інспекція у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду від 05 листопада 2015 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у Виконавчому комітеті Херсонської міської ради 13.06.1995 р. за №5401. На податковий облік взято в ДПІ у м. Херсоні як платника податків 13.06.1995 р. №5401.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Також, судом встановлено, що у період з 15.07.2015 р. по 28.07.2015 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р.

За результатами даної перевірки складено акт від 04.08.2015 року №359/21-03-17-03/НОМЕР_1 (далі - акт).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення:

- п. п. 164.2.6 п. 164.2 ст. 164, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб в сумі 1092,87грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", занижено суму єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу за перевіряємий період суму 24109,25грн.;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, у результаті чого занижено податок на додану вартість у 2012-2013 роках на загальну суму 5313,55грн.;

- п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI;

- п. 9 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами), а саме: не забезпечено зберігання фіскальних звітних чеків у кількості 3 штуки.

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.08.2015 року:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1 366,09 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 1092,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 273,22 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 6641,94 грн. у тому числі за основним платежем в сумі 5313,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1328,39 грн.;

Також, відповідачем винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2015 р. № , відповідно до якої вимагається від позивача сплатити, суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 24109,25 грн.

Крім цього, відповідачем прийнято Рішення № від 26.08.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2410,93 грн.

На сторінці 9 акту перевірки відповідачем зазначено, що "Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування встановлено порушення: у колонці "дохід від провадження господарської діяльності" відображено суму отриманого доходу не в повному обсязі (занижено на 27770,11грн., а саме, - у 2013 році ФОП ОСОБА_1 виплачено дохід за ознакою " 157" (дохід від провадження господарської діяльності) наступним контрагентам: ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Україна", ПП "Парадігм Консалтінг Група") на суму 56125,00грн. Відповідно до поданих у 2013 році звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), періодичних звітів Підприємцем отримано дохід від провадження діяльності в сумі 555763,57грн. (без ПДВ). Таким чином, сума загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження діяльності у 2013 році склала 611888,57грн. Отже, не відображення отриманого доходу в Книзі обліку доходів витрат, призвело до заниження загального оподаткованого доходу на 27770,11грн.".

Судом встановлено, що за 2013 рік, позивачем від наведених вище контрагентів отримано наступний дохід:

- за податковою накладною від 01.02.2013 року за № 1 сума отриманого доходу становить 4320,00грн., у тому числі ПДВ 720,00грн., що підтверджується копією банківської виписки за 12.02.2013 р. щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПРАТ "Філіп Морріс Україна" 4320,00грн.;

- за податковою накладною від 10.04.2013 року за № 1 сума отриманого доходу становить 5400,00грн., у тому числі ПДВ 900,00грн., що підтверджується копією банківської виписки за 18.04.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПП "Парадигм Консалтинг група" 5400,00грн.;

- за податковою накладною від 07.05.2013 року за № 0000001 сума отриманого доходу становить 4320,00грн., у тому числі ПДВ 720,00грн., що підтверджується копією банківської виписки за 20.05.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПРАТ "Філіп Морріс Україна" 4320,00грн.;

- за податковою накладною від 25.07.2013 року за № 1 сума отриманого доходу становить 5400,00грн., у тому числі ПДВ 900,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за 25.07.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПП "Парадигм Консалтинг група" 5400,00 грн.;

- за податковою накладною від 31.07.2013 року за № 2 сума отриманого доходу, становить 21000,00грн., у тому числі ПДВ 3500,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за 29.08.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна" 21000,00грн.;

- за податковою накладною від 01.08.2013 року за № 1 сума отриманого доходу становить 4320,00грн., у тому числі ПДВ 720,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за 15.08.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПРАТ "Філіп Морріс Україна" 4320,00 грн.;

- за податковою накладною від 17.10.2013 року за № 1 сума отриманого доходу становить 5400,00грн., у тому числі ПДВ 900,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за 17.10.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПП "Парадигм Консалтинг група" 5400,00 грн.;

- за податковою накладною від 04.11.2013 року за № 1 сума отриманого доходу становить 4320,00грн., у тому числі ПДВ 720,00грн., що підтверджується копією банківської виписки за 08.11.2013 року щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача від ПРАТ "Філіп Морріс Україна" 4320,00 грн.

Таким чином, загальна сума отриманого Позивачем доходу становить 45400,00грн. Вказана сума доходу, отримана Позивачем, у 2013 році від ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна", ПП "Парадигм Консалтинг Група", підтверджується також податковими деклараціями з податку на додану вартість за 2013 рік з додатками № 5, в яких відображено (у розділі податкові зобов'язання) обсяг отриманого доходу.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відповідачем, зазначаючи в акті перевірки про суму доходу, отриману Позивачем у 2013 році від ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна", ПП "Парадигм Консалтинг Група", в розмірі 56125,00 грн. не вірно досліджено первинні документи Позивача (банківські виписки, податкові накладні, податкові декларації з ПДВ), відповідно, неправильно встановлено суму доходу Позивача від наведених вище контрагентів за 2013 рік та завищено таку суму доходу на 10725,00грн. (56125,00грн. -45400,00грн.).

Крім того, позивачем до суми загального оподаткованого доходу за 2013 рік (податкова декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік) включено дохід в сумі 45400,00грн., отриманий від ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна", ПП "Парадигм Консалтинг Група", оскільки такий дохід отримувався в безготівковій формі, отримання податкових накладних відображено у податковій звітності з податку на додану вартість, у розділі "Податкові зобов'язання", відповідно, позивачем сплачено податок на додану вартість до бюджету.

Визначаючи дохід позивача за 2013 рік в сумі 555763,57 грн., відповідач посилається на дослідження останнім звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок). Проте, суд вірно зазначив, що використання вказаних звітних документів під час встановлення доходу позивача є помилковим, оскільки, дохід від ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна", ПП "Парадигм Консалтинг Група" отриманий позивачем у безготівковій формі (шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача у банківській установі).

За визначенням статті 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг); книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів. товарів (послуг).

Отже, оскільки позивачем отримувався дохід від ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна", ПП "Парадигм Консалтинг Група" за надання послуг щодо забезпечення в наявності визначеного асортименту продукції наведених вище суб'єктів господарювання, при цьому не застосовуючи розрахункові операції, у розумінні Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у вигляді прийняття від покупця готівки, водночас, складаючи на адресу контрагентів податкові накладні та отримуючи оплату за надані послуги у безготівковій формі, на розрахунковий рахунок, відповідно, колегія суддів також вважає, що позивач не повинен застосовувати реєстратор розрахункових операцій та не повинен відображати таку операцію у звітах про використання реєстраторів розрахункових операцій, книзі обліку розрахункових операцій.

Відтак, встановлення відповідачем розміру доходу Позивача із звітів використання реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій є невірним джерелом встановлення такого доходу, оскільки, вказані документи відображають лише частину доходу позивача, який досягається позивачем під час розрахунків у готівковій формі, шляхом застосування реєстраторів розрахункових операцій, у той час, ігноруючи інші джерела отримання доходу, як-то розрахунковий рахунок (безготівкові розрахунки з контрагентами).

Також, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що зазначаючи про отримання позивачем у 2013 році доходу в 555763,57грн. (без ПДВ), відповідач не вірно відображає вказану суму доходу, оскільки відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, прийняття якої підтверджується квитанцією від 12.02.2014 року, сума загального оподаткованого доходу складає 584118,46грн., що є на 28354,89грн. більше, ніж вказано в акті перевірки.

Щодо завищення позивачем витрат у 2012 р. на 7329,62 грн., у 2013 р.- 7190,52 грн., у 2014 р. - 7285,78 грн., судом встановлено наступне.

На сторінці 10 акту перевірки Відповідачем у таблиці № 19 визначено результати перевірки документально підтверджених витрат Позивача за 2012, 2013, 2014 роки.

Відповідач зазначив, що Позивачем у 2012 році завищено витрати на суму 7329,62грн., у 2013 році - на суму 7190,52грн, у 2014 році - на суму 7285,78грн.

За результатами перевірки визначення суми чистого оподатковуваного доходу Відповідачем у таблиці № 21 (сторінка 11 акту перевірки) встановлено, що Позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід у 2012 році на суму 7329,62грн., у 2013 році суму 34960,63грн., у 2014 році на суму 7258,78грн.

Підставою для встановлення наведеного вище порушення стало посилання Відповідача на неправомірне включення до складу витрат Позивачем сум за актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), отриманих від ТОВ "Комерційний центр". На думку Відповідача, вказані первинні документи оформлені з порушенням та не пов'язані з господарською діяльністю Позивача.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та ТОВ "Комерційний центр" (ринок "Північний") укладено договори про надання послуг від 01.07.2009 року за № 4/09 (діяв до 31.12.2012 року) та 01.01.2013 року за №42/13.

У відповідності до вказаних договорів, ТОВ "Комерційний центр" надає на адресу Позивача (на території об'єкту торгівлі - кіоск № 4 площею 6 кв.м) наступні послуги (пункт 2.2 договору), а саме, - користування інженерними мережами ринку та торговим місцем, прибирання території, вивіз сміття, прокат санітарного одягу, торгового інвентарю та обладнання, утримання території ринка в належному санітарно-технічному та протипожежному стані, штучне освітлення території ринку, електропостачання, розміщення необхідної інформації на стенді ринку та по гучномовному зв'язку.

У зв'язку з виконанням ТОВ "Комерційний центр" вказаних у договорі послуг останнім складено на адресу Позивача акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), рахунки-фактури, податкові накладні та розрахунок послуг.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням положень наведеної вище статті, суд обґрунтовано зазначив, що первинні документи, надані ТОВ "Комерційний центр" на адресу позивача містять усі необхідні реквізити первинного документу, з якого вбачається за можливе встановити факт здійснення господарської операції.

Зокрема, акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) за № 16 за серпень 2012 року, до якого невід'ємним додатком є рахунок-фактура від № 23 від 01.08.2012 року містять усі реквізити первинного документу, передбаченого статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у тому числі назву документа (форми) - акт прийму-передачі виконаних робіт (наданих послуг), рахунок-фактура, розрахунок послуг; дату і місце складання - дату, місце складання, адресу ТОВ "Комерційний центр" та Позивача, коди ЄДР, назву підприємства, від імені якого складено документ - ТОВ "Комерційний центр", зміст та обсяг господарської операції - послуги ринку, з посиланням на номер та дату цивільно-правового договору, одиницю виміру - гривна, кількість - 1 послуга, особистий підпис відповідальної особи, печатку ТОВ "Комерційний центр", тобто первинні документи містять усі дані, які дають змогу ідентифікувати юридичну особу, яка брала участь в господарській операції, її відповідальних осіб тощо.

Аналогічно, усі первинні документи, складені ТОВ "Комерційний центр", містять у собі обов'язкові реквізити первинного документу. Посилання Відповідача на відсутність у первинних документах висвітлення послуг є помилковим та недоречним, оскільки, договір між Позивачем та ТОВ "Комерційний центр" містить у собі перелік послуг, що надаються

За приписами п. п. 16.1.2 - 16.1.4 л. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексу та законами з питань митної справи.

Таким чином, ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Законодавством України не передбачено обов'язок та можливість суб'єкта господарювання здійснювати контроль за дотриманням закону іншими платниками податків.

Щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2012 р. -7329,62 грн., у 2013 р. - 7190,52 грн., у 2014 р. - 7258,78 грн., судом встановлено наступне.

В акті перевірки (сторінка 13) Відповідач зазначив, що "відповідно до доповнення підпункту 4.1 пункту 4 додатка до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28 абзацом другим такого змісту: "вносити плату за електричну енергію виключно коштами до уповноваженого банку на розподільчий рахунок електропостачальної організації, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Отже, витрати за використання електричної енергії, що входять до послуг ТОВ "Комерційний центр" та включення ФОП ОСОБА_1 є також безпідставним".

Постанова НКРЕ від 31.07.1996 року № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 року № 910, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442, та якою затверджено Правила користування електричною енергією, містить 6 Додатків до Правил користування електричною енергією.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Правил користування електричною енергією, основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача; точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію.

Судом встановлено, що відповідно, до однолінійної схеми ринку "Північний" (ТОВ "Комерційний центр"), яка є додатком до Договору про постачання електроенергії від 28.07.2009 року за № 4478 встановлено, що ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" (ХМЕМ) постачає електроенергію по власним мережам (жирна риска) до мереж споживача (ТОВ "Комерційний центр" (тонка риска), де точкою продажу електроенергії (ТПЕ) є перехід електроенергії з мережі ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" (ХМЕМ) на мережу ТОВ "Комерційний центр", тобто, продаж енергії відбувається ще до потрапляння такої енергії на територію ринку, де знаходиться торгове місце Позивача. Постачання електроенергії до торгового місця Позивача відбувається по мережі, яка знаходиться на балансовій належності ТОВ "Комерційний центр".

У відповідності до підпункту 1.2 пункту 1 Правил користування електричною енергією, електроустановка - комплекс взаємопов'язаних устаткування і споруд призначених для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії.

Таким чином, Позивач, який отримує послуги від ТОВ "Комерційний центр" у тому числі, у вигляді користування торговим місцем (оренда торгового місця), не є ні основним споживачем, ні субспоживачем електричної енергії, оскільки, орендар (користувач торгового місця - кіоску) споживає електроенергію через електроустановки орендодавця - ТОВ "Комерційний центр".

Відносини сторін щодо електроенергії, яка споживається орендарем, регулюються договором оренди. Такий договір може передбачати або укладання орендарем прямого договору з постачальником електроенергії, або здійснення розрахунків за електроенергію з орендодавцем (листи НКРЕ від 11.01.2005 року № 05-39-11/109, від 16.10.2006 рок 5385/11/17-06).

Відповідно до листа НКРЕ від 16.10.2006 року за № 5385/11/17-06 "Щодо надання роз'яснень", Національна комісія регулювання електроенергетики України роз'яснила, що орендарі беруть в оренду об'єкт або його частину на інженерне забезпечення якого свого часу власником об'єкту (орендодавцем) були виконані технічні умови та укладені постачальником електричної енергії та/або електропередавальною організацією відповідні договори.

Оскільки оренда - це засноване на договірній основі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення ним відповідної діяльності, яке не передбачає передачі права власності від орендодавця орендареві, то усі умови щодо користування та управління цим майном мають бути визначені договором оренди.

У разі обумовлення договором оренди передачі орендареві повноважень щодо укладення договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електричної енергії, між сторонами мають бути укладені відповідні договори згідно з вимогами Правил, отримані та виконані (у передбачених Правилами випадках) технічні умови, проводитись розрахунки тощо.

У тому разі, коли зазначених повноважень не надано, вартість використаної орендарем електричної енергії має враховуватися в орендній платі. Так як користування електроустановкою може відбуватись лише в тому випадку, коли вона працює, а працювати вона буде лише у випадку подачі на неї напруги, тобто електрозабезпечення, з постачальником електричної енергії за передану та поставлену орендарю електричну енергію має розраховуватись орендодавець, як безпосередній власник електроустановок, які здаються в оренду. Відповідно, не виникає і інших господарських відносин між постачальником електричної енергії та орендарем (щодо отримання технічних умов, розрахунків тощо).

Відповідно до договору про надання послуг, ТОВ "Комерційний центр" надає на користь Позивача, серед іншого, послуги з користування інженерними мережами ринку та послуги електропостачання. Відтак, ТОВ "Комерційний центр" щомісячно вносить вартість спожитої електроенергії Позивачем до вартості надання послуг, у тому числі і послуг з електропостачання торгового місця Позивача, що відображається в акті прийому-передачі робіт (надання послуг) та розрахунку послуг по компенсації за користування електромережами ринку та компенсації електропостачання на ринок. Позивач має в наявності абонентські книжки по оплаті за електропостачання ринку "Північний", в якій зазначено ПІБ абонента (Позивач - ОСОБА_1), назва торгового місця - кіоск № 4.

Таким чином, Позивач розраховується за отриману електроенергію безпосередньо з власником (балансоутримувачем електричних мереж), яка входить у вартість наданих за місяць послуг ринку.

У відповідності до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником);

За приписами пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що витрати Позивача для здійснення господарської діяльності, у вигляді оплати послуг ринку, у тому числі і за спожиту електроенергію, відповідають вимогам статті 14 Податкового кодексу України, та, у відповідності до положень статті 177 Податкового кодексу України, є належними чином задокументованими (складені первинні документи - акти надання послуг, податкові накладні, розрахунки компенсації, рахунки-фактури) та пов'язаними безпосередньо із здійсненням Позивачем господарської діяльності.

Відтак, висновки Відповідача про заниження Позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2012 році на суму 7329,62грн., у 2013 році на суму 7190,52грн., у 2014 році на суму 7258,78грн. є помилковими та такими, що не відповідають фактичним первинним документам Позивача.

Щодо заниження Позивачем податку на доходи фізичних осіб у 2013 році на суму 1099,44грн., суд встановив та вбачається з матеріалів справи, що на сторінці 14 акту перевірки Відповідачем наведено дані перевірки валового доходу та валових витрат Позивача за 2012 рік, проте, роблячи висновки про заниження Позивачем податку на доходи фізичних осіб, Відповідач зазначає про таке заниження у 2013 році на суму 1099,44грн. У висновку акту перевірки та у податковому повідомленні-рішенні № від 27.08.2015 року з приводу цього порушення Відповідачем зазначено 1092,87грн.

Отже, з вказаного вбачається, що Відповідачем, під час встановлення вказаного порушення неправильно визначено податковий період, суму податку на доходи фізичних осіб, відповідно не вірно розраховано штрафні (фінансові) санкції, тому колегія суддів погоджується з судом, що за таких обставин, з урахуванням математичних та логічних помилок неможливо приймати до уваги викладені факти зафіксованих порушень.

Під час визначення розміру єдиного внеску, Відповідач приймає до уваги дані перевірки щодо заниження суми чистого оподаткованого доходу (таблиця № 26), а саме:

- 2012 рік на суму 7329,62грн. (неприйняття витрат по послугам ТОВ "Комерційний центр"),

- 2013 рік на суму 34960,63грн. (неприйняття витрат по послугам ТОВ "Комерційний центр" та не включення Позивачем, на думку Відповідача, до складу доходів від ПРАТ "Філіп Морріс Україна", АТ "Джей Ті Інтернешнл Компані Україна", ПП "Парадигм Консалтинг Група");

- 2014 рік на суму 7285,78грн. (неприйняття витрат по послугам ТОВ "Комерційний центр").

Отже, оскільки судом вище спростовано висновки Відповідача щодо заниження Позивачем чистого оподаткованого доходу, відповідно, вказані твердження податкового органу не можуть бути підставою для нарахування єдиного внеску та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Стаття 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачила, що платниками єдиного внеску, зокрема, є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

У відповідності до пункту 2 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який встановив базу нарахування єдиного внеску, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Підпункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України встановив, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Щодо заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року на загальну суму 5313,55 грн., суд встановив наступне.

На сторінках 26-32 акту перевірки, перевіряючи повноту сплати Позивачем податку на додану вартість, Відповідачем встановлено заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року на загальну суму 5313,55грн.

Вказане порушення Відповідачем обґрунтовує тим, що податкові накладні оформлені з порушенням порядку щодо складання первинних документів, а саме, - не містять обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, не містить вичерпної інформації щодо наданих послуг.

Посилання Відповідача на наявність порушень під час складання первинних документів (актів виконаних робіт (надання послуг), викладених у пункті 2.1.2 акту перевірки, спростована вище судом. Відтак, викладені твердження Відповідача є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, визначаючи занижене податкове зобов'язання Позивача з податку на додану вартість, Відповідач здійснює такий розрахунок з 01.01.2012 року.

Стаття 102 Податкового кодексу України, у вигляді пункту 102.1, передбачила, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У відповідності до пункту 203.1 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Оскільки, податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2012 року подається до податкового органу, у відповідності до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, в строк до 20 вересня 2012 року, відтак, контролюючий орган має право визначити податкові зобов'язання з податку на додану вартість починаючи з серпня 2012 року.

Проте, всупереч положенням пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, Відповідачем визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість з січня 2012 року по липень 2012 року включно, поза межами встановленого строку (1095 днів),, що, в свою чергу, є підставою для звільнення Позивача від сплати визначених податкових зобов'язань.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановив, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, видані ТОВ "Комерційний центр", які включено Позивачем до складу податкового кредиту, є такими, що відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України 22.09.2014 № 957 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 14.11.2014 року за № 1129), оскільки містять усі обов'язкові реквізити, у тому числі опис (номенклатуру) товарів/послуг та їх кількість, обсяг, а саме, - опис послуги - послуги ринку, кількість (обсяг) послуг - 1 послуга, одиниця виміру - послуга.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов правильного висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від № від 27.08.2015 р., № від 27.08.2015 р., вимога про сплату боргу № Ф- від 26.08.2015 р. та рішення про застосування штрафних санкцій № від 26.08.2015 р. прийняті відповідачем безпідставно, а тому підлягають скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (Код ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок №: 1008, отримувач коштів: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді: