Справа № 815/6768/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6768/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд колегією в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

судді - Завальнюка І.В.;

судді - Самойлюк Г.П.;

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивачі звернулися з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в якому просили суд:

- визнати дії Державної міграційної служби України щодо відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2 у видачі посвідчень біженців із зазначенням строку дії посвідчення терміном на п'ять років - неправомірними;

- зобов'язати Державну міграційну службу України оформити та видати ОСОБА_1, ОСОБА_2 нові посвідчення біженців із зазначенням строку дії терміном на п'ять років.

В обґрунтування позовних вимог зазначили.

Рішенням Державної комітету України у справах національностей та релігії від 25.12.2003 року №859 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані біженцями та документовані посвідченнями біженців.

01.03.2013 року Державною міграційною службою України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видані нові посвідчення біженця строк дії яких встановлений до 01.03.2014 року.

Позивачі не погоджуються з терміном дії виданих посвідчень, оскільки вважають, що з набранням чинності Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року, посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, видається строком на п'ять років.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 неодноразово зверталися до Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з вимогами захисту порушених прав, між тим питання щодо оформлення посвідчень біженців строком на п'ять років не вирішено, що стало підставою звернення позивачів до суду з дійним адміністративним позовом.

Позивачі у судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.48, 64).

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд прийняв рішення розглядати дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Державної міграційної служби України з листом в якому посилаючись на приписи п. 11 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року та п . 7 Положення про посвідчення біженця від 14.03.2012 року №202 просила в порядку обміну видати їй нове посвідчення біженця із зазначенням строку його дії терміном на п'ять років (а.с.8).

Листом Державної міграційної служби України від 06.10.2014 року ОСОБА_1 була повідомлена, що порушене питання буде вирішуватись підрозділом по роботі з шукачами захисту Головного управління ДМС України в Одеській області (а.с.9).

Листом Головного управління ДМС України в Одеській області від 10.03.2015 року ОСОБА_1 була повідомлена, що за результатами отриманих відомостей відділом по роботі з біженцями управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Одеській області було підготовлено відповідне подання із рекомендаціями для розгляду та прийняття відповідного рішення з боку Державної міграційної служби України.

Станом на 04.03.2015 року, матеріали особової справи формуються для надіслання до центрального апарату ДМС України. Відповідно до діючого законодавства, після повернення особової справи та отримання територіальним підрозділом рішення ДМС України ОСОБА_1 будуть надіслані відповідні документи (а.с.10).

Листом Головного управління ДМС України в Одеській області від 18.05.2015 року ОСОБА_1 повідомлено, про відсутність підстав для скасування рішення про визнання її біженцем, а також, Постановою КМУ №202 від 14.03.2012 року передбачено, що посвідчення видається строком на 5 років, що в свою чергу не скасовує необхідність проходження щорічної перереєстрації, передбаченої новою редакцією Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту» від 2011 року, згідно абз. 3 п. 1 ст. 16 (а.с.12).

Судом встановлено, що 25.05.2015 року ОСОБА_1 зверталась до урядової гарячої лінії з вище зазначених питань, та листом від 16.06.2015 року Головне управління ДМС України в Одеській області повідомило, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2012 року №202 «Про затвердження Положення про посвідчення біженця», зазначений документ, після прийняття відповідного рішення з боку ДМС України видається строком на 5 (п'ять) років. В той же час п. 3 ч.1 ст.16 Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту» вказує, що процедура продовження строків таких документів передбачає щорічну перереєстрацію, що вказує на неможливість продовження Вашого посвідчення біженця строком на 5 років. Подібна ситуація також, розповсюджується на процедури продовження строків дій посвідчень біженців синів ОСОБА_2 (1988 р.н.), ОСОБА_4 (1991 р.н.) (а.с.13).

Листом Державної міграційної служби України на звернення ОСОБА_1 від 02.06.2015 року повідомлено, що відповідно до .п. 7 Положення про посвідчення біженця, затвердженого КМУ від 14.03.2012 року №202, посвідчення видається строком на п'ять років. При цьому, відповідно до п. 10 Положення, посвідчення біженця підлягає обміну, зокрема, в разі повного використання сторінок, призначених для продовження строку його дії. У зв'язку з цим підстав для видачі нових посвідчень біженця у порядку обміну Вам та Вашому сину - ОСОБА_2 не вбачається, оскільки посвідчення біженця ПБ 003102 та ПБ 003103 наразі є дійсним та у яких ще не використані сторінки, призначені для продовження строку їх дії. Відповідно, після закінчення строку їх дії, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, можуть звернутися до підрозділу по роботі з біженцями ГУДМС в Одеській області для продовження терміну їх дії на строк передбачений законодавством на час звернення. Питання видачі нового посвідчення біженця у порядку обміну ОСОБА_4 на строк, передбачений законодавством буде вирішено після закінчення строку дії посвідчення біженця НОМЕР_1, оскільки у нього використані усі сторінки, призначені для продовження строку його дії (а.с.14).

Судом встановлено, що 24.03.2015 року ОСОБА_2, також звертався до Головного управління ДМС України в Одеській області з заявою про надання документу про статус біженця зі строком дії на п'ять років у відповідності до постанови КМУ від 14.03.2012 року №202 (а.с.16).

Між тим, листом від 10.04.2015 року Головне управління ДМС України в Одеській області повідомило ОСОБА_2, що відповідно до абз. 3 ст. 21 Закону України «Про біженців» від 2001 року, перереєстрація біженців здійснюється щорічно. Згідно Постанови КМУ №202 від 14.03.2012 року, посвідчення видається строком на 5 років , що в свою чергу не скасовує необхідність проходження щорічної перереєстрації, передбаченої новою редакцією Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту» від 2011 року, згідно абз. 3 п. 1 ст. 16 (а.с.11).

До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Порядок регулювання відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначає Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (в редакції, що діяла в період виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 цього Закону посвідчення біженця - паспортний документ, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його біженцем в Україні і є дійсним для реалізації прав та виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, видається строком на п'ять років.

Під час перереєстрації біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, строк дії посвідчення біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, продовжується.

Пунктом 2 Положення про посвідчення біженця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 № 202 (в редакції, що діяла в період виникнення спірних правовідносин) передбачено, що посвідчення видається іноземцю або особі без громадянства, які досягли шістнадцятирічного віку, територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) на підставі рішення ДМС про визнання іноземця або особи без громадянства біженцем в Україні. У разі коли видача посвідчення необхідна для реалізації неповнолітньою особою своїх прав, зокрема на освіту та лікування, за клопотанням батьків або законних представників, погодженим з навчальним чи лікувальним закладом, такій особі може бути, як виняток, видано відповідне посвідчення після досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Згідно пункту 7 Положення № 202 посвідчення видається територіальним органом протягом семи робочих днів з дня отримання рішення ДМС про визнання іноземця або особи без громадянства в Україні біженцем строком на п'ять років.

Для отримання посвідчення подаються такі документи: заява-анкета, зміст та форма якої визначаються МВС; дві фотокартки розміром 35х45 міліметрів; дві фотокартки розміром 35х45 міліметрів кожного члена сім'ї біженця віком до шістнадцяти років, який перебуває з ним в Україні.

Посвідчення підлягає обміну в разі повного використання сторінок, призначених для продовження строку його дії, зміни прізвища та імені біженця, виявлення розбіжностей у записах, непридатності його для використання. Обмін посвідчення проводиться протягом семи робочих днів після прийняття відповідного рішення територіальним органом за місцем проживання біженця (пункти 9,10 Положення № 202).

Відповідно до пункту 11 Положення № 202 для обміну посвідчення необхідно подати документи, зазначені в пункті 9 цього Положення, та посвідчення, яке підлягає обміну. Для обміну посвідчення у зв'язку із зміною прізвища, імені, виявленням розбіжностей у записах подаються також документи, які підтверджують причини обміну.

Аналогічні положення містяться також і у Порядку оформлення, видачі та продовження терміну дії посвідчення біженця, затвердженому наказом Державного комітету України у справах національностей та міграції від 9 вересня 2005 року № 69 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2005 року за № 1319/1159.

Крім того, згідно пункту 5.5 Порядку № 69 орган міграційної служби протягом трьох днів здійснює перевірку відомостей, зазначених у заяві-анкеті, та доданих до неї документів. За результатами перевірки на заяві-анкеті ставиться підпис керівника органу міграційної служби, скріплений печаткою цього органу. Заява-анкета та додані до неї документи надсилаються до Держкомнацміграції України. Посвідчення, що підлягає обміну, повертається біженцю до його обміну.

Підставою для обміну/поновлення Посвідчення є відповідне рішення органу міграційної служби, про що у відведеному в заяві-анкеті місці робиться відмітка.

Нове посвідчення оформлюється Держкомнацміграції України протягом семи робочих днів після прийняття відповідного рішення.

Посвідчення, що підлягає обміну, повертається біженцю до його обміну.

Оформлене Посвідчення направляється до відповідного органу міграційної служби для його видачі біженцю (пункт 5.6. Порядку №69).

Суд вважає обґрунтованим посилання позивачів в адміністративному позові на наявність обов'язку у міграційних органів з набранням чинності Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Положення про посвідчення біженця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 № 202, видавати посвідчення біженця терміном дії п'ять років.

Судом встановлено, що заміна посвідчень біженців ОСОБА_1, ОСОБА_2, відбулася 01.03.2013 році, в період дії Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту» та Положення про посвідчення біженця від 14.03.2012 року №202, між тим термін дії цих посвідчень встановлений в один рік до 01.03.2014 року.

Згідно з ч. 2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що посвідчення біженців отримані позивачами 01.03.2013 році є чинними та використовуються ОСОБА_1, ОСОБА_2, до теперішнього часу, суд дійшов висновку, що зазначені порушення є триваючими, а отже порушені права позивачів належать до поновлення, шляхом визнання дій Державної міграційної служби України щодо видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.03.2013 року посвідчень біженців НОМЕР_2, НОМЕР_3 із зазначенням строку їх дії до 01.04.2014 року протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання дій Державної міграційної служби України щодо відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі посвідчень біженців із зазначенням строку дії посвідчення терміном на п'ять років, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки подані позивачами заяви з проханням видати нові посвідчення біженців складені з порушенням вимог п. п. 10, 11 Положення про посвідчення біженця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 № 202 (в довільній формі, без надання встановленого переліком документів) (а.с.8.16).

Між тим, враховуючи, що Державна міграційна служба України 01.03.2013 року протиправно видала позивачам посвідчення біженців НОМЕР_2, НОМЕР_3 із встановленням в них строку дії до 01.04.2014 року, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачів в частині зобов'язання Державної міграційної служби України оформити та видати ОСОБА_1, ОСОБА_2 посвідчень біженців із зазначенням строку дії терміном на п'ять років.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачів звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

У процесі розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7-9, 11, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної міграційної служби України щодо видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.03.2013 року посвідчень біженців НОМЕР_2, НОМЕР_3 із зазначенням строку їх дії 01.04.2014 року.

3. Зобов'язання Державну міграційну службу України оформити та видати ОСОБА_1, ОСОБА_2 посвідчень біженців із зазначенням строку їх дії на п'ять років.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Головуючий суддя О.Я. Бойко

Суддя І.В. Завальнюк

Суддя Г.П. Самойлюк