Справа № 802/4153/15-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

23 лютого 2016 р. Справа № 802/4153/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці адміністративну справу

за позовом

ОСОБА_1

до управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області,

Головного управління Національної поліції в Черкаській області

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про поновлення на роботі.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву (а.с.45, 55), в якій вказала, що у зв'язку з відсутністю можливості відвідувати судові засідання просить розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Представник Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з'явився, але надав письмові заперечення в яких позов не визнав та просить справу розглядати без участі представника.

Представник управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в судове засідання не з'явився, уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час дату та місце судового засідання був повідомлений. Проте, надав суду письмові заперечення в яких просить закрити провадження у справі на підставі ст. 157 КАС України, так як даний спір не підсудний суду, а повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ч.4 ст.122 та ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, фіксування судового засідання, на підставі ст. 41 КАС України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З аналізу вказаної норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Для визначення спору як такого, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, має бути законодавче уповноваження хоча б одного суб`єкта владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Тому слід вважати, що до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб'єкти владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин.

Під справами адміністративної юрисдикції слід розуміти такі справи, які мають розглядатися в адміністративних судах і предметом судового розгляду яких є публічно-правові спори, в яких однією із сторін є обов'язково орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За визначенням понять у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України:

- справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

- адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах;

- публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, згідно із положеннями статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а цей суб'єкт, відповідно, зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", зазначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, також звернено увагу судів на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

З огляду на те, що позивач не проходила публічну службу, а працювала на посаді діловода канцелярії Придніпровського РВ у м. Черкаси УМВС України у Черкаській області , а тому даний спір не підпадає під визначений Кодексом адміністративного судочинства України як спір з приводу прийняття на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби.

Пунктом ч. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.2 ст. 109 ЦК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням, але за вибором позивача, що передбачає ч.1 ст. 110 ЦК України (Підсудність справ за вибором позивача), позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Суд роз'яснює позивачу, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду з урахуванням територіальної підсудності відповідача, або за Вашим місцем проживанням (реєстрацією) - Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що даний спір стосується трудових відносин, які не пов'язані з проходженням публічної служби, а тому суд доходить висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про поновлення на роботі закрити, так як справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Копія вірна Суддя:

Секретар: