Справа № 826/22859/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Вініченко В.В., за участю представника позивача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

приватного акціонерного товариства «Укрпангруп»

до

Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату приватним акціонерним товариством «Укрпангруп» податного зобов’язання з орендної плати за червень 2014 року, оскільки відповідні штрафні санкції разом із пенею самостійно вже сплачено позивачем ще в 2014 році. Крім того, позивачем наголошено, що відповідачем порушено порядок проведення такої перевірки у зв’язку з тим, що питання своєчасності сплати податкового зобов’язання не є об’єктом камеральної перевірки, а також останнім порушено трок проведення камеральної перевірки (протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання декларації).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв’язку з виявленими під час перевірки порушеннями граничних строків сплати позивачем податкових зобов’язань.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Криворізькою центральною об’єднаною державною податковою інспекцією головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку податкової декларації приватного акціонерного товариства «Укрпангруп» з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік з питання дотримання граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Загальна сума сплаченого боргу – 243 064,04 грн., сума штрафної санкції – 24 306,40 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки – цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

З огляду на викладені положення податкового законодавства вбачається, що предметом камеральної перевірки є дані, зазначені податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, які підлягають перевірці суцільним рядком, що і було зроблено відповідачем у даному випадку, як вбачається зі змісту акту перевірки.

Також, позивачем наголошено, що перевірка проведена з порушеннями строків, встановлених приписами податкового законодавства.

Водночас, у відповідності до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, вказана вище камеральна перевірка податкової звітності позивача з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 рік була проведена 06.07.2015, про що вказано в акті перевірки, тобто у межах строку, встановленого приписами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, а, відтак, вказані вище твердження представника позивача є необґрунтованими.

Щодо суті виявленого контролюючим органом порушення суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі – податкова декларація) – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (пункт 50.1 статті 50 Податкового кодексу України).

При цьому, у відповідності до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України).

Як вбачається зі змісту акту від 06.07.2015 №694/04-81-15-02/34530278, відповідачем зроблено висновок про порушення граничного строку сплати приватним акціонерним товариством «Укрпангруп» орендної плати за червень 2014 року, тобто до 30.07.2014.

Зарахування вказаних грошових коштів на рахунок місцевого бюджету також підтверджено наявною у матеріалах справи копією листа управління Державної казначейської служби України у місті Кривому Розі Дніпропетровської області від 06.10.2015 №03-08/2240.

З огляду на викладене вбачається, що позивачем у дійсності сплачено зобов’язання з орендної плати за червень 2014 року з пропуском граничного строку, тобто після 30.07.2015, що не заперечувалося останнім під час судового розгляду справи.

Разом з тим, одночасно із сплатою вказаного зобов’язання з пропуском граничного строку сплати останнього, позивачем ще 11.08.2014 також сплачено штрафну санкцію у розмірі 10% від погашеної суми податкового боргу, яка складає 24 306,40 грн., що відповідає розміру штрафу, визначеному в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Таким чином, станом на момент проведення відповідачем досліджуваної камеральної перевірки (06.07.2015) не було правових підстав для стягнення штрафних санкцій, які вже були сплачені приватним акціонерним товариством «Укрпангруп», у відповідності до платіжного доручення від 11.08.2014 №530.

При цьому, відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, не надано суду доказів зарахування грошових коштів, сплачених позивачем за платіжним дорученням від 11.08.2014 №530, в рахунок наявної в останнього податкової заборгованості, незважаючи від призначення платежу, на підставі положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено обґрунтованості накладення на приватне акціонерне товариство «Укрпангруп» штрафних санкцій, у відповідності до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому останнє є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 12.02.2015