Справа № 808/7762/13-а
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/7762/13-а

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року

14 год. 10 хв.

Справа № 808/7762/13-а

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армасс» про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується – суд) надійшов позов Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі іменується – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армасс» (далі іменується – відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд стягнути з відповідача суму податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 880912,88 грн., податку на прибуток у розмірі 2847,92 грн. та земельного податку в розмірі 46,74 грн.

В обґрунтування заявлених уточнених вимог позивач зазначив, що податковий борг виник внаслідок несплати відповідачем у повному обсязі сум грошових зобов’язань, самостійно визначених у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях. При реалізації владної управлінської функції суб’єктом владних повноважень відносно платника податків винесено податкову вимогу, якою покладено обов’язок здійснити платіж на користь Державного бюджету України. Посилаючись на викладені вище мотиви, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки згідно даних обліку та звітності відповідач має податковий борг по сплаті податку на додану вартість у сумі 880912,88 грн., з податку на прибуток у сумі 2847,92 грн. та з земельного податку в сумі 46,74 грн.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєвої К.В. від 22.10.2013 відкрито провадження в адміністративній справі №808/7762/13-а, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.11.2013 за обґрунтованим клопотанням відповідача провадження у справі №808/7762/13-а зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 808/3279/13-а.

На підставі розпорядження керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду №41 від 03.09.2014, відповідно до частини другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується – КАС України), справу №808/7762/13-а призначено на повторний автоматичний розподіл, у зв’язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мінаєвої К.В., у зв’язку з вагітністю та пологами. За результатами повторного автоматичного розподілу справа №808/7762/13-а передана на розгляд судді Бойченко Ю.П.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2015, у зв’язку з набранням судовим рішенням по справі №808/3279/13-а законної сили, поновлено провадження у справі №808/7762/13-а. Ухвалою суду від 09.09.2015 за обґрунтованим клопотанням відповідача провадження у справі №808/7762/13-а зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 808/3278/13-а. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.12.2015, у зв’язку з набранням судовим рішенням по справі №808/3278/13-а законної сили, поновлено провадження у справі №808/7762/13-а. Ухвалою суду від 15.12.2015 за обґрунтованим клопотанням представника позивача провадження у справі №808/7762/13-а зупинено до 19.01.2016.

На підставі розпорядження керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду №4 від 12.01.2016, відповідно до частини другої статті 26 КАС України, справу №808/7762/13-а призначено на повторний автоматичний розподіл, у зв’язку із закінченням строку повноважень щодо здійснення правосуддя суддею Бойченко Ю.П. За результатами повторного автоматичного розподілу справа №808/7762/13-а передана на розгляд судді Лазаренку М.С.

Ухвалою судді 12.01.2016 адміністративну справу №808/7762/13-а прийнято до провадження та призначено судове засідання на 26.01.2016.

Ухвалою суду від 26.01.2016 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.01.2016 про заміну сторони на правонаступника здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача у справі №808/7762/13-а – Державну податкову інспекцію у Запорізькому районі Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на Державну податкову інспекцію у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 26.01.2016 не з’явився, клопотанням від 26.01.2016 просить суд розглянути справу за його відсутності, в порядку письмового провадження. Також надав суду довідку про стан заборгованості, відповідно до якої, станом на 26 січня 2016 року, відповідач має заборгованість зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 788656,88 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибув, не повідомив суд про причини неприбуття, та не подав до суду жодних заяв, клопотань чи письмових заперечень проти адміністративного позову (частина одинадцята статті 35 КАС України).

За приписами частини четвертої статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

У зв’язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з’ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з’ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Враховуючи наявну переплату по податку на податку на додану вартість, сума заборгованості зі сплати вказаного податку на дату звернення до суду склала 880912 грн. 88 коп.

Враховуючи наявну переплату по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 15 грн. 08 коп., сума заборгованості зі сплати вказаного податку на дату звернення до суду складала 2847 грн. 92 коп.

Враховуючи наявну переплату по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 18 грн. 46 коп., сума заборгованості зі сплати вказаного податку на дату звернення до суду складала 46 грн. 74 коп.

Вказані суми сплачені не були та набули статусу податкового боргу.

Відповідно до статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 286.2 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За правилами пункту 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зазначені строки нараховані податкові зобов’язання не сплачено, тому згідно з підпунктом 14.1.175 статті 14 ПК України, це є податковим боргом; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Відповідно до підпункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов’язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов’язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Підпунктом 59.4 статті 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов’язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що у зв’язку з несплатою податкових зобов’язань позивачем було сформовано податкову вимогу №3 від 31.01.2013 на суму 887157,47 грн. Вказана податкова вимога була отримана відповідачем 31.01.2013, про що свідчить відмітка наявна на корінці податкової вимоги.

За приписами частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №808/3278/13-а щодо спору між позивачем та відповідачем про визнання нечинною та скасуваня податкової вимоги від 31.01.2013 №3; скасування рішення відповідача про опис майна у податкову заставу від 01.02.2013 та зобов’язання відповідача виключити із податкової застави майно, яке включено до акту опису майна №1 від 01.02.2013.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2015 по справі №808/3278/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015, у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Згідно змісту зазначеної постанови, судом було встановлено, що товариством не сплачено грошове зобов’язання визначене податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2012 року у розмірі 872112,00 грн. Оскільки кінцевий строк сплати припадав на 30.01.2013, то відповідно до вказаних вище норм податковою інспекцією 31.01.2013 прийнято податкову вимогу №3.

Суд дійшов висновку, що Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі м. Запоріжжя Запорізької області ДПС правомірно прийнято податкову вимогу від 31.01.2013 №3

Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, було визнано правомірною податкову вимогу позивача від 31.01.2013 №3.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача до суду із цим позовом є податкова вимога позивача від 31.01.2013 №3, яка зазначеним рішенням суду визнана правомірною та обґрунтованою.

Суд зазначає, що судове рішення у справі №808/3278/13-а має преюдиційне значення для даної справи.

Пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначені обставини за наявності яких податкова вимога вважається відкликаною.

З наведених вище підстав, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, податкова вимога від 31.01.2013 №3 визнана правомірною, а також оскільки відповідач не надав заперечень проти вимог заявленого позову, то податкова вимога №3 від 31.01.2013 є чинною. Крім того, наданою заявником обліковою карткою відповідача підтверджується, що податковий борг з моменту направлення вказаної податкової вимоги повністю не погашений.

Статтею 67 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР та підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов’язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Згідно з підпунктом 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 41.5 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Пунктами 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Разом з тим, з довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов’язкових платежів), що контролюються ДПІ у Запорізькому районі Головного управління ДФС Запорізької області №97/10/08-08-23 від 26.01.2016, наданої позивачем, вбачається, що податковий борг відповідачем частково сплачено, а сума наявного на час розгляду справи боргу зі сплати податку на додану вартість становить 788656,88 грн.

При цьому суд приходить до висновку про задоволення частини позовних вимог ДПІ у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо стягнення з відповідача податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 788656,88 грн., яка станом на час розгляду справи є не погашеною.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 160, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армасс» про стягнення коштів за податковим боргом – задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні – з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко