Справа № 826/1472/16
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Київ справа № 826/1472/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК»

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01 лютого 2016 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (далі - ПАТ «СБЕРБАНК», позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання протиправною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Мін'юсту України, відповідач) щодо неналежного (без винесення відповідної постанови) розгляду скарги ПАТ «СБЕРБАНК» від 11 грудня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 49481808;

- зобов'язання відповідача винести за результатами розгляду скарги ПАТ «СБЕРБАНК» від 11 грудня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 49481808 постанову.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачем в порушення ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» за наслідками розгляду скарги ПАТ «СБЕРБАНК» відповідачем не було винесено постанови про її задоволення чи відмову, а підготовлено лист-відповідь за підписом начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін'юсту України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався.

Від відповідача надійшла копія матеріалів Виконавчого провадження ВП № 47/25 (номер за ЄДРВП: 49481808).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2015 року представник ПАТ «СБЕРБАНК» звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін'юсту України з заявою б/н про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2015.

До заяви про відкриття виконавчого провадження позивачем було додано оригінал виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 20 квітня 2015 року за реєстровим № 2107.

26 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 49481808.

На адресу позивача вказана вище постанова надійшла 07.12.2015.

Не погодившись з вказаною вище постановою, позивач 11.12.2015 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із скаргою б/н на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, в якій просив: визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 49481808 від 26.11.2015; винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 20 квітня 2015 року за реєстровим № 2107.

У відповідь на вказану скаргу позивача, відповідачем підготовлено та направлено відповідь від 05.01.2016 вих. № 20-1/47-25, в якій було повідомлено, що 26.11.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49481808 з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 20 квітня 2015 року за реєстровим № 2107; постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49481808 винесено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»; проте, 18.12.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49692485 з виконання вищевказаного виконавчого документа; як наслідок, підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні, оскільки станом на 18.12.2015 вже відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2107 від 20.04.2015.

Позивач, вважаючи вказану вище відповідь відповідача такою, що суперечить приписам ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за наслідками розгляду такої скарги виноситься постанова про її задоволення або відмову, вбачаючи в діях відповідача протиправну бездіяльність щодо неналежного (без винесення відповідної постанови) розгляду вказаної вище скарги та маючи на меті зобов'язати відповідача винести за результатами розгляду його скарги постанову, звернувся до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів не погоджується з доводами Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 82 Закону № 606-XIV визначено підстави та порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби.

Так, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду (ч. 1 ст. 82 Закону № 606-XIV) (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до ч. 3 ст. 82 Закону № 606-XIV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з ч. 5 ст. 82 Закону № 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом (ч. 6 ст. 82 Закону № 606-XIV).

За приписами ч. 7 ст. 82 Закону № 606-XIV, скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відповідно до ч. 8 ст. 82 Закону № 606-XIV скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

З аналізу вказаної вище норми вбачається, що скарга може бути подана у виконавчому провадженні; за результатами розгляду такої скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову.

У той же час, скарга, подана без додержання вимог, викладених у ч. 6 ст. 82 Закону № 606-XIV, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

З приводу викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Прийняття виконавчого документа до виконання визначено в ст. 25 Закону № 606-XIV.

Так, за приписами ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками розгляду виконавчого документу, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 49481808 від 26.11.2015.

Системний аналіз вказаних вище норм спеціального закону та обставин справи дає колегії суддів підстави вважати, що в даному випадку скарга позивача на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження подана за межами виконавчого провадження.

Така скарга, за приписами ч. 8 ст. 82 Закону № 606-XIV, повинна бути розглянута начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

З аналізу відповіді відповідача від 05.01.2016 вих. № 20-1/47-25 на скаргу позивача від 11.12.2015 вбачається, що начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відповідь на скаргу позивача було надано в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», що відповідає приписам норм чинного законодавства.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» має бути відмовлено, в зв'язку з їх безпідставністю.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення та законність дій.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 122, 158-163, 167, 181, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді В.П. Шулежко

І.О. Іщук