Справа № 813/6214/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 р. Справа № 876/358/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі №813/6214/15 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ), просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №4-17 від 25.06.2015р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015р. та постановити нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ст.267 ПК України набрала законної сили з 01.01.2015р. На сьогоднішній день відсутнє рішення Конституційного суду України щодо визнання не конституційного Закону України №71-VIII від 28.12.2014р., яким запроваджено транспортний податок. Підпунктом 4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України визначено один із принципів на яких ґрунтується податкове законодавства, а саме принцип стабільності. В даному випадку, приписи ПК України, якими запроваджено транспортний податок, не лише прийняті пізніше ніж положення пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, але й у порівняні з ними є спеціальними нормами. Рішенням Львівської міської ради від 19.01.2015р. №4263 встановлено транспортний податок, який справляється на території міста Львова, та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні приписам ПК України. Рішення міської ради не може вплинути на визначення платників податку, об'єкту оподаткування, бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, оскільки вони встановлені нормами ПК України, які і мають бути застосовані до правовідносин, які досліджуються судом. Окрім того, ні норма ст.267, ні розділ ХІІ ПК України не передбачає процедури скерування будь-якого акту перевірки, а одразу податкового повідомлення-рішення. Вказує, що позивач як платник зазначеного податку набув права власності і відповідно користування об'єкту оподаткування 22.12.2010р., про що свідчить безпосередньо свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 22.12.2010р. зареєстрував легковий транспортний засіб HONDA PILOT, тип легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 3471 куб.см.

25.06.2015р. ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення за №4-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000 грн. 00 коп. (а.с.8).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп.265.1.2 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податок на майно складається з транспортного податку.

Згідно з пп.267.1.1. п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що законодавець визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів. Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Ухвалою Львівської міської ради 19-тої сесії 6-го скликання від 19.01.2015р. №4263 затверджено Положення про транспортний податок, яке визначає ставку, порядок обчислення та сплати транспортного податку на території м.Львова та містить норми аналогічні нормам ПК України.

Відповідно до п.19 вказаного Положення, податок зараховується до міського бюджету м.Львова згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п.2 Ухвали Львівської міської ради №4403 від 26.02.2015р. «Про внесення змін до ухвал міської ради від 19.01.2015 № 4262, від 19.01.2015 № 4263, від 29.01.2015 № 4269 та від 29.01.2015 № 4330», норми ухвали від 19.01.2015 № 4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок» застосовуються з 01.01.2015р.

Частиною 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Слід зауважити, що відповідно до 14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Таким чином, якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

Реєстраційним документом, у даному випадку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів» від 31 січня 1992 року №47, з наступними змінами та доповненнями, є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 транспортний засіб HONDA PILOT, тип легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2010, зареєстровано 22.12.2010р.(а.с.10)

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зареєстрований у 2010 році; об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовуються до 5 років; базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що автомобіль позивача у 2015 році не є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України, оскільки враховуються календарні роки: 2010 (рік реєстрації), 2011, 2012, 2013, 2014.

Оскільки спірне податкове повідомлення рішення винесене ДПІ 25.06.2015р., а 2015 рік є базовим податковим періодом в якому нараховано спірний податок і такий період виходить за межі 5-ти базових податкових періодів, що є підставою вважати рішення податкового органу протиправним та таким що підлягає до скасування.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі №813/6214/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 24.02.2016р.