Справа № 807/649/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

09 лютого 2016 рокум. Ужгород№ 807/649/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Луцовича М.М., суддів - Гаврилко С.Є., Рейті С.І.,

при секретарі судового засідання - Симканич Ю.В.

за участю сторін:

сторони в судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду заяву відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання наказу про звільнення неправомірним та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, яким просить суд: 1) Визнати наказ Міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.08.2012 року про звільнення його з посади директора Радгосп-заводу «Великолазівський» Закарпатської області - неправомірним; 2) Визнати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 08.10.2014 року за № 168-п про призначення на посаду виконуючим обов'язки директора ДП «Великолазівський» ОСОБА_2 протиправним; 3) Зобов'язати Міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України поновити його на посаді директора державного підприємства «Великолазівський».

09 квітня 2015 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі.

У зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді, та відповідно до п.2.3.52 Положення та рішення зборів суддів від 11 січня 2015 року справу передано для повторного автоматичного розподілу справ.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року справу передано на розгляд головуючому судді Луцович М.М.

Судом встановлено, що 02.06.2015 року від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі. Вказана заява, мотивована тим, що наказом Міністерства аграрної політики України від 23.12.2004 року позивача призначено по контракту на посаду директора радгоспу-заводу «Великолазівський» Закарпатської області. Наказом Міністерства аграрної політики України від 15.11.2007 року продовжено термін дії трудового договору із позивачем на три роки. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 10.08.2012 року позивача звільнено з посади директора радгоспу-заводу «Великолазівський» Закарпатської області, та розірвано з ним контракт, згідно п. 7 ст. 36 КЗпП України. Міністерство аграрної політики та продовольства України виступає не як суб'єкт владних повноважень, а виключно як сторона контракту, відносини щодо укладення, зміни та припинення якого регулюються законодавством про працю. Позивач не перебував на публічній службі, а виконував обов'язки, передбачені контрактом. Відтак, справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча судом вживалися заходи щодо їх належного повідомлення про час та місце розгляду адміністративної справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Відповідно до п. 15 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим та органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Згідно з вимогами ст. 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Судом встановлено, що наказом Міністерства аграрної політики України від 23.12.2004 року № 840-к позивача призначено по контракту на посаду директора радгосп-заводу «Великолазівський» Закарпатської області з 23.12.2004 р. по 23.12.2007 р. (а.с. 13).

Так, відповідно до контракту від 23.12.2004 р. № 3871 керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна. На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства та органом управління майном цього підприємства (а.с. 37-41).

Наказом Міністерства аграрної політики України від 15.11.2007 р. № 226-п продовжено термін дії трудового договору з позивачем строком на 3 роки з 24.12.2007 р. по 24.12.2010 р. на умовах укладеного з ним контракту (а.с. 42).

Відповідно до контракту від 15.11.2007 р. № 4239 між керівником підприємства та органом управляння майном цього підприємства виникають трудові відносини (а.с. 43-47).

Наказом Міністерства аграрної політики України від 23.12.2010 р. № 293-п позивача звільнено з посади директора радгоспу-заводу «Великолазівський» Закарпатської області у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 15.11.2007 р. № 4239, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 48).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.10.2011 р. на виконання рішення Державної виконавчої служби України від 07.09. 2011 р. ВП № 2876883 позивача поновлено на посаді директора радгоспу-заводу «Великолазівський» Закарпатської області (а.с. 49).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.08.2012 р. № 161-п позивача звільнено з посади директора радгоспу-заводу «Великолазівський» Закарпатської області та розірвано з ним контракт № 4239 від 15.11.2007 року (а.с. 12).

Відтак, суд зауважує, що робота позивача за контрактом на посаді директора радгосп-заводу «Великолазівський», не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, оскільки, відповідно до частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю України, контракт є лише особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін.

Призначення на посаду директора державного підприємства радгосп-завод «Великолазівський» не є прийняттям на публічну службу, позивач не перебуває (не прийнятий) на публічну службу за вказаною посадою, акт центрального органу виконавчої влади, що уклав контракт з директором підпорядкованого державного підприємства, стосовно трудових відносин не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Лише тієї обставини, що стороною у даних спірних правовідносинах є центральний орган виконавчої влади недостатньо для розгляду трудового спору в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 №К/9991/57176/11.

Розмежування трудових правовідносин та публічної служби, а також юрисдикції судів щодо розгляду таких спорів, підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8, де у пункті 13.1 зазначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 діяльність особи, призначеної у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління на посаду керівника юридичної особи - суб'єкта господарської діяльності, що функціонує на основі права господарського відання або права оперативного управління, або за рішенням органу місцевого самоврядування, не є публічною службою, передбаченою пунктом 15 статті 3 КАС України. Трудові правовідносини таких осіб регулюються законодавством про працю, а спори із цих питань розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами з приводу звільнення позивача з посади директора радгосп-заводу «Великолазівський» не пов'язані з проходженням публічної служби та не належать до публічно-правових, тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Разом з тим суд роз'яснює, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства, зокрема, справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак з даним позовом позивач може звернутись до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 17, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання наказу про звільнення неправомірним та поновлення на роботі.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні, або згідно з частиною 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддяМ.М. Луцович

Судді Гаврилко С.Є.

Рейті С.І.