Справа № 810/4243/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4243/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САД» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах та Броварському районі Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «САД» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САД» та просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 2653,91 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції визнати нечинною та закрити провадження по справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з 01.01.2016 спірна сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування» підлягає списанню.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.01.2015 УПФУ в Сарненському районі Рівненської області складено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №215/02 в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з січня 2015 року, яким визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 2653,91 грн.

Вказаний розрахунок був надісланий на адресу відповідача супровідним листом від 29.01.2015 №806/02 та отриманий останнім 30.01.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, в добровільному порядку оплачений не був, що зумовило позивача звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен здійснювати відшкодування витрат по виплаті та доставці пенсій, а тому позовні вимоги УПФУ в м. Броварах та Броварському районі Київської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу наведених правових норм вбачається, що з огляду на суб'єктний склад для платників фіксованого сільськогосподарського податку зроблено виключення, в силу якого вони не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачується у формі відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким до Податкового кодексу України внесено зміни, а саме: з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок та запроваджено нову форму оподаткування - єдиний податок, в якому передбачено окрему (четверту) групу платників єдиного податку, які є сільськогосподарськими товаровиробниками.

Внаслідок змін у правовому регулюванні, що відбулись у податковому законодавстві (виключення положень про фіксований сільськогосподарський податок), відпали й підстави для звільнення від оподаткування збором на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачується у формі відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки з 01.01.2015 правовим порядком не передбачено такої категорії платників податків як платники фіксованого сільськогосподарського податку.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «САД» () є сільськогосподарським виробником та до 01.01.2015 року було платником фіксованого сільськогосподарського податку, а з 01.01.2015 є платником єдиного податку четвертої групи.

Тобто, на час надіслання товариству відповідних розрахунків та звернення з даним адміністративним позовом УПФУ в м. Броварах та Броварському районі Київської області, відповідач повинен здійснювати відшкодування витрат по виплаті та доставці пенсій.

Враховуючи, що в ході судового розгляду встановлена наявність у відповідача непогашеної заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 2653,91 грн., на підставі правомірно складених на направлених в установленому Законом порядку, розрахунків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав до задоволення позовних вимог.

Дійсно, 12 листопада 2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування».

Даним законом абзац четвертий п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» викладено у наступній редакції: «Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Прикінцевими положеннями даного Закону також передбачено, що сума заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 01 січня 2015 року до дати набрання чинності цим законом, у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, підлягає списанню у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Однак, зазначена норма не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки вказаної нормою визначені підстави та порядок списання заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що, в свою чергу, не можна ототожнювати з відсутнісю правових підстав до їх нарахування у період з 01.01.2015 по 01.01.2016.

Крім того, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування» набрав законної сили з 01.01.2016, в той час як оскаржуване рішення було прийнято 22 грудня 2015 року.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01.06.2010, в якій вказано, що вирішуючи правові спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб'єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно могли мати місце у майбутньому.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час надіслання товариству відповідних розрахунків та звернення з даним адміністративним позовом УПФУ в м. Броварах та Броварському районі Київської області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується вимоги апеляційної скарги та окремо заявленого клопотання від 22.02.2016 про визнання постанови суду першої інстанції нечинною та закриття провадження по справі, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав до їх задоволення, з огляду на таке.

Вичерпний перелік підстав до закриття провадження по справі наведено в ст.157 КАС України, яка має імперативний характер та не підлягає додатковому розширенню або тлумаченню. Однак, обставини, наведені апелянтом в апеляційній скарзі та клопотанні до таких не відносяться.

Враховуючи наведене, в даному випадку положення ст.157 КАС України, та, як наслідок, ст.203 КАС України, застосовані бути не можуть.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що залишення оскаржуваної постанови суду без змін, за наслідком апеляційного перегляду справи, не може бути перешкодою до списання заборгованості, що є предметом цього спору з підстав, що з'явилися внаслідок зміни правового регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для її задоволення відсутні.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

При цьому, враховуючи, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, ухвалена в порядку скороченого провадження відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України рішення суду апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САД» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 23 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С