Справа № 465/6434/15а
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 р. Справа № 876/605/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

та представника відповідача: Ковальчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління державної праці у Львівській області на постанову Франківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області, Головного державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області Климчук Наталії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.09.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови від 14.09.2015 р. № 13-01-024/0030-0010 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення передбачене ст.188-6 КпАП України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позапланова перевірка відповідачем була проведена всупереч Закону України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову №13-01-024/0030-0010 від 14.09.2015 року Головного державного інспектора праці Климчук Н.А. про накладення штрафу у розмірі 1360 гривень.

Головне управління державної праці у Львівській області постанову оскаржило, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята у межах повноважень головного державного інспектора праці та з підстав встановлених законодавством. А суд першої інстанції виносячи рішення керувався Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким Інспекція у своїй діяльності не керується.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Ковальчук І.О. надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду надали пояснення та просять відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття наказу №0085 від 07.09.2015р. про проведення позапланової перевірки та направлення на перевірку № 0085 на підставі постанови слідчого Франківського РВ ЛМУ ГУ УМВС у Львівській області головний інспектор праці діяв не на підставі у межах повноважень визначеному законодавством.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 14.09.2015 року головним інспектором праці на підставі направлення від 09.09.2015 року № 0121 та наказу №0121 розпочато перевірку. (а.с.31)

14.09.2015 року Головному державному інспектору праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області Климчук Н.А. було відмовлено у допуску до проведення позапланової перевірки. В результаті чого, відповідно до Постанови № 3-01-024/0030-0010 від 14.09.2015 року на ОСОБА_4 було накладено штраф в розмірі 1360,00 грн. (а.с.5-8)

Дана постанова прийнята за результатами складення протоколу № 13-01-024/0030-0010 про адміністративне правопорушення від 14.09.2015 року. У вказаному протоколі зазначено, що 14.09.2015 року виявлено порушення, яке полягало у вчиненні перешкоди в проведенні перевірки, за що передбачена відповідальність ст.188-6 КпАП України. (а.с.9-12)

Вважаючи, що оскаржувана постанова прийнята всупереч Закону України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012р. №390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 липня 2012 р. за №1291/21603позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 6 згаданого вище Закону встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення - планових заходів органом державного нагляду (контролю); обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Крім цього відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пункт 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не є зміною чи доповненням до Податкового кодексу України та застосоване у ньому поняття «контролюючі органи» стосується усіх контролюючих органів, тобто органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності згідно з Законом України від 5 квітня 2007 року N 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував постанову №13-01-024/0030-0010 від 14.09.2015 року, оскільки ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» за попередній 2014 календарний рік мало обсяг доходу до 20 мільйонів гривень, а саме 5 953 111 грн., що підтверджується копією податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (а.с.34) та підстав для проведення позапланової перевірки згідно Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не було.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління державної праці у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2015 року у справі №465/6434/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний