Справа № 1715/1813/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ К/9991/76126/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 2 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про зобов'язання провести нарахування та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з 1 вересня 2011 року по 29 лютого 2012 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 2 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з 1 вересня 2011 року по 29 лютого 2012 року. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з 1 вересня 2011 року по 29 лютого 2012 року на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857-VІ (далі - Закон № 2857-VІ) та Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VІ (далі - Закон № 4282-VІ) із урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 2 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року і відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

ОСОБА_4 призначено таку допомогу на періоди з 1 вересня 2011 року по 30 вересня 2011 року в сумі 151,20 гривень, з 1 жовтня 2011 року по 30 листопада 2011 року в сумі 155,14 гривень, з 1 грудня 2011 року по 29 лютого 2012 в сумі 158,13 гривень, що підтверджується повідомленням відповідача про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Не погоджуючись із розміром призначеної допомоги, ОСОБА_4 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з неправомірності дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з 1 вересня 2011 року по 29 лютого 2012 року у розмірі нижчому, ніж передбачено Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 1 червня 2000 року № 1768-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1768-ІІІ).

Так, відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1768-ІІІ розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Частинами 2, 3 цієї статті визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму. Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

За правилами частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХІV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення.

Встановивши, що сукупний місячний дохід ОСОБА_4 у спірний період дорівнював нулю, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що розмір призначеної йому державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям є значно нижчим від розміру, визначеного Законом № 1768-ІІІ, оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений статтею 21 Закону № 2857-VІ та статтею 12 Закону № 4282-VІ, складав, зокрема, з 1 квітня 2011 року - 960 гривень, з 1 жовтня 2011 року - 985 гривень, з 1 грудня 2011 року - 1004 гривні, з 1 січня 2012 року - 1073 гривні, і що правові норми, на які посилається відповідач, звужують права позивача, гарантовані Законом № 1768-ІІІ, та суперечать вимогам статті 22 Конституції України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 2 квітня 2012 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 2 квітня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Малинін В.В.

Рецебуринський Ю.Й.