Справа № 618/611/15-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 р.Справа № 618/611/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Гладкоскока С.А.

представника відповідача Стулікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного природного парку "Дворічанський" на постанову Дворічанського районного суду Харківської області від 17.12.2015р. по справі № 618/611/15-а

за позовом Фермерського господарства "Гиренко Андрій Іванович"

до Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області треті особи Національний природний парк "Дворічанський" , ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування Х сесії Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області V скликання від 27.04.2007 №76 "Про погодження створення національного природного парку "Дворічанський",

ВСТАНОВИЛА:

Фермерське господарство «Гиренко Андрій Іванович» звернувся до Дворічанського районного суду Харківської області з позовом до Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області, третя особа Національний природний парк «Дворічанський» та ОСОБА_3 в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Х сесії Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської областіVcкликання від 27.04.2007 року № 76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський».

В обгрунтування позову позивач зазначив, що 15.01.2015 року він уклав договір оренди землі з ОСОБА_3, предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 2,0349 га ріллі, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Строк дії договору 10 років. В пункті 27 договору про оренду землі від 15.01.2015 року вказано, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб.

Однак, в ході здійснення сільськогосподарських робіт на орендованій земельній ділянці, з'ясувалося, що 17.06.2015 року третя особа НПП «Дворічанський» розцінивши дії позивача як самоуправство звернулося до органів поліції з відповідною заявою. Внаслідок ознайомлення з матеріалами зібраними в рамках кримінального провадження № 0001475, яке було закрито 14.08.2015 року, позивачу стало відомо про існування рішення Х сесії Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області Vcкликання від 27.04.2007 року № 76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський».

Вважаючи, що дане рішення суттєво обмежує та порушує його права як землекористувача землями сільськогосподарського призначення (ріллі), які він орендує у власника ОСОБА_3 просить його скасувати.

Постановою Дворічанського районного суду Харківської області від 17.12.2015 року позов задоволено.

Рішення Х сесії Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області V скликання від 27.04.2007 р. №76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський» визнано незаконним та скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником третьої особи НПП «Дворічанський» ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у позові.

Апеляційну скаргу представник третьої особи обгрунтовує тим, що позивач не має права звертатись з зазначеним позовом оскільки його права не порушені, крім того позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції застосував норму права, яка не діяла на момент прийняття рішення про створення національного парку.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що місцеві органи влади не провели громадські слухання та не довели до територіальної громади села наслідки створення національного парку, вважає що, таке рішення прийнято всупереч інтересам громади.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, представника позивача та представників третьої особи, вивчивши матеріали справи вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Фермерське господарство «Гиренко Андрій Іванович» орендує земельну ділянку ОСОБА_3, яка належить їй на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку площею 2,0349 га виданого 07.10.2010 року (а.с.12-14 том 1).

Рішенням від 27.04.2007 року № 76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський»» погоджено створення парку на території Камянської сільської ради площею- 2516,4 га.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення Х сесії Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області V скликання від 27.04.2007 р. № 76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський» відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту в частини першої статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» Землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі», об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Договір оренди від 15.01.2015 року зареєстрований 15.04.2015 року за № 38 (а.с.15 об том1). Таким чином, Фермерському господарству «Гиренко Андрій Іванович» орендовану земельну ділянку передано 15.04.2015 року.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі;за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Згідно пункту 27 договору оренди земельної ділянки від 15.01.2015 року на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб (а.с.13).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що про наявність будь - яких обмежень в користуванні орендованою земельною ділянкою не знали ані орендодавець ані орендар.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Як з'ясовано в ході апеляційного перегляду справи спірне рішення про створення національного парку передбачало обмеження в користуванні орендованою земельною ділянкою, а саме, як пояснив директор Національного природного парку «Дворічанський» ОСОБА_6, погодження створення національного парку на землях Камянською сільської ради на території 2516.4 га передбачає спеціальний режим користування цими землями та отримання дозволів та лімітів у Міністерстві екології, спірна земельна ділянка відповідно до картографічних даних входить у склад земель національного парку.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що чинне законодавство наділяє орендатора такими ж правами на захист порушених прав, як і власника орендованої земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій», стале землекористування - використання земель, що визначається тривалим користуванням земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, погіршення її якісних характеристик та забезпечує оптимальні параметри екологічних і соціально-економічних функцій територій;

Відповідно до ст. 7 "Про природно-заповідний фонд України", землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Отже, чинне законодавство вимагає від особи, якій ввірені землі, що є об'єктом природоохоронного фонду реєстрацію обмежень (обтяжень) цих земель та зміну статусу цих територій.

Відповідно до ст. 11 Земельного кодексу України, обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

2. Законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель:

а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків;

б) заборона на провадження окремих видів діяльності;

в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту;

г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги;

ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт;

д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку.

3. Обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом.

4. Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

5. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру".

Оскільки жодних обмежень на користування спірною земельною ділянкою не зареєстровано у Державному земельному кадастрі, то колегія суддів вважає, що позивач жодним чином не міг знати про спірне рішення яким погоджено створення національного парку «Дворічанський» на землях Кам'янської сільради та як наслідок це викличе зміну статусу земель сільськогосподарського призначення та обмеження у їх використанні.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки підстав вважати, що він дізнався про спірне рішення про створення парку раніше ніж йому була передана земельна ділянка у користування у суду не має.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" в редакції, що діяла на момент прийняття спірного рішення, у разі схвалення клопотань центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища та його органами на місцях проводиться їх погодження з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання.

Як з'ясовано в ході апеляційного розгляду справи на земельній ділянці, яка орендується позивачем до рішення про створення національного парку існувало КСП «Камянське», землі якого були розпайовані та передані у користування колишнім членам КСП «Камянське».

Однак, під час розгляду справи по суті жодних документів, щоб підтверджували погодження з первісними користувачами природних ресурсів створення національного природного парку чи будь-яких інших заповідних зон не надано.

Також, колегія суддів, вважає за необхідне, зазначити наступне.

Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, гласності, колегіальності, поєднання місцевих і державних інтересів, виборності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування, судового захисту прав місцевого самоврядування.

Стаття 33 цього Закону визначає повноваження сільської ради у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Отже, у своїй діяльності місцеві ради керуються в першу чергу інтересами територіальної громади. Зважаючи на визначеність у законодавстві формулювання питання місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування, прийняття рішення про попереднє погодження створення на території сільської ради національного природного парку відноситься до цієї категорії.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування.

Враховуючи, що у своїй діяльності місцеві ради керуються в першу чергу інтересами територіальної громади, у випадках коли йдеться про вирішення питань, що мають істотне значення для членів територіальної громади, можуть призвести до зміни правовідносин, у яких члени територіальної громади беруть участь, змінити обсяг їх прав, обмежити реалізацію законних інтересів, в інших випадках, коли так чи інакше виникає можливість звуження чи зменшення обсягу прав, що вже виникли у членів територіальної громади, або можуть виникнути, стосуються суспільних інтересів, проведення громадських слухань необхідне.

Таким чином, місцева рада була зобов'язана і мала можливість проведення громадських слухань з приводу попереднього погодження створення на її території національного природного парку.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об'єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Згідно ч. 2 цієї ж статті, ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об'єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» містить положення, згідно з яким до складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів. У випадку, коли місцева рада приймає рішення про погодження створення на своїй території національного природного парку, а власники та користувачі земельних ділянок, що можуть входити до складу цього парку, є членами відповідної територіальної громади, необхідність проведення громадських слухань з цього приводу очевидна та обґрунтована, оскільки прийняття рішення про погодження створення національного природного парку належить до компетенції місцевої ради та має вирішальне значення для забезпечення публічних та приватних інтересів територіальної громади.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що проведення громадських слухань із зазначеного питання необхідним у зв'язку з тим, що воно забезпечує реалізацію принципів діяльності місцевого самоврядування, додержання балансу публічних і приватних інтересів членів територіальної громади, так як прийняття місцевою радою рішення із зазначеного питання, яке має великий суспільний резонанс, без проведення громадських слухань порушує права та законні інтереси членів територіальної громади.

Відповідно до ч. 9 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення про скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Також, слід зазначити, що при прийнятті рішення Х сесії Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області V скликання від 27.04.2007 р. № 76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський», були порушені зазначені вище норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки необхідна інформація належним чином не оприлюднювалася у передбачених для цього місцях на території сільської ради.

Колегія суддів зазначає, що вказане рішення Х сесії Кам'янської сільської ради порушує права позивача, ФГ «Гиренко Андрій Іванович», який є суб'єктом господарювання, та здійснює свою господарську діяльність як орендар земельних ділянок, зокрема орендодавця ОСОБА_4 - 3-ї особи по справі, пов'язану з використанням земельних ділянок на території НПП «Дворічанський», таким чином його права зачіпаються нарівні з правами власників земельних ділянок на цій території.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Х сесії Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області V скликання від 27.04.2007 р. № 76 «Про погодження створення національного природного парку «Дворічанський» відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Дворічанського районного суду Харківської області від 17.12.2015 року по справі № 618/611/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національного природного парку "Дворічанський" залишити без задоволення.

Постанову Дворічанського районного суду Харківської області від 17.12.2015р. по справі № 618/611/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Старостін В.В.
Судді Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 23.02.2016 р.