Справа № 823/5359/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року справа № 823/5359/15

10 год. 30 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Руденко Л.І.,

представника третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Придніпровський районний відділ в м. Черкаси управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на посаді старшого уповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вчинити дії щодо призначення, в порядку переведення, на рівнозначну запропоновану ОСОБА_1 посаду до Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області;

- зобов'язати нарахувати та виплатити УМВС України в Черкаській області на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку за 2014 та 2015 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її звільнення з органів внутрішніх справ є незаконним, оскільки на момент звільнення позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, а чинне законодавство в такому випадку допускає звільнення лише з обов'язковим працевлаштуванням.

Також позивач зазначає, що вона була атестованим працівником органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим питання її звільнення мало бути вирішене за погодженням з профспілковим комітетом відповідно до колективного договору між УМВС України в Черкаській області та Черкаською обласною організацією профспілок атестованих працівників ОВС України. Профспілкова організація членом якої являється позивачка згоди на її звільнення не давало.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, а також не перевірив можливість реалізації права останнього на прийняття на службу до поліції

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області просило в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що звільнення позивача відбулося через скорочення штатів у зв'язку з ліквідацією органу державної влади - УМВС України в Черкаській області,

В письмових запереченнях на адміністративний позов Головне управління національної поліції в Черкаській області просило в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено територіальний орган Національної поліції - Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII. Головне управління Національної поліції в Черкаській області не являється правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, а позивач службу в цьому управлінні не проходив.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов та просила в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

04.02.2016 Придніпровський РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області подав заяву про розгляд справи без участі його представника, додатково зазначив, що позов не визнає і в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 прийнята на службу в органи внутрішніх справ згідно наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 178 о/с від 30.07.2003. Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 170 о/с від 20.06.2014 позивач призначена на посаду оперуповноваженого сектору КМСД Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС.

В подальшому, наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 236 о/с від 28.08.2015, з урахуванням наказу № 243 о/с від 04.09.2015, позивачеві надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 28.08.2015 по 18.06.2018.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення. Підставою для прийняття такого наказу зазначено Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон № 580-VIII був опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8 - 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд зауважує, що в даному випадку будь-якого обов'язку в УМВС України в Черкаській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки остання попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Пункти 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Отже, Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 включно. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Позивач стверджує, що заяву про прийняття її на службу в поліцію, датована нею на початку листопада і в цей же період направлена простим листом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Однак в матеріалах справи будь-які належні та допустимі докази вказаних позивачем обставин відсутні.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у встановлений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строк, не виявив бажання проходити службу в поліції.

Однак суд зауважує, що приймаючи спірний наказ, управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не врахувало положень чинного законодавства, яке регулює питання обмеження на звільнення працівників.

Так, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 580-VIII не врегульовано порядку звільнення у зв'язку із скороченням штатів осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України, а саме статті 184.

Відповідно до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Пряма заборона на звільнення перелічених працівників протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення. Вони мають суб'єктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства) і питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не може ставитися взагалі. Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обов'язковим працевлаштуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому позивач працевлаштована не була.

Отже, в даному випадку суд вважає, що наказ управління УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) є протиправним.

Разом з тим, однією з позовних вимог позивача є її поновлення на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси. Вказану вимогу суд розглядає в контексті положень ст. 49-2 та ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України, і зазначає, що в даному випадку важливим є встановлення власника та роботодавця, який зобов'язаний та має можливість працевлаштувати незаконно звільненого позивача.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730, ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ (додаток 2), зокрема, як управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, так і всі районні відділи вказаного управління, та створені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції (додаток 1), зокрема, Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Станом на час розгляду справи управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Придніпровський районний відділ в м. Черкаси управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не ліквідовані, а перебувають в стані припинення з 06.11.2015.

Разом з тим, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 "Про організаційно-штатні питання" штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України визнано такими, що втратили чинність, в тому числі скасовані всі штати та скорочені всі посади органів внутрішніх справ Черкаської області.

Таким чином, суд зазначає про неможливість поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси у зв'язку із скороченням цієї посади, а тому в задоволенні вказаної вимоги позивачеві слід відмовити.

Позовну вимогу про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області вчинити дії щодо призначення, в порядку переведення, позивача на рівнозначну запропоновану посаду до Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, суд вирішує з урахуванням вимог пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII та зазначає про неможливість її задоволення з огляду на те, що позивач у встановлений цим пунктом строк не виявила бажання проходити службу в поліції, працевлаштування позивача в органи Національної поліції в Черкаській області у встановленому законом порядку не відбулося, а тому позивач не вправі вимагати прийняття її на службу на вказану посаду.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання нарахувати та виплатити УМВС України в Черкаській області на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку за 2014 та 2015 роки суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 № 114, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Оскільки звільнення позивача з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) є неправомірним, то права на виплату грошової компенсації за не використану відпусту у позивача немає.

За таких обставин, враховуючи вимоги статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що для захисту порушених прав позивача слід визнати протиправним та скасувати оспорюваний наказ та зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вирішити питання щодо обов'язкового працевлаштування позивача, у зв'язку з чим позов належить задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вирішити питання щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 22.02.2016.