Справа № 825/3752/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3752/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Новак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ніжинський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області №416 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення її з посади старшого слідчого слідчого відділення Ніжинського міського відділу УМВС (з обслуговування м. Ніжина та Ніжинського району) через скорочення штатів на підставі п/п «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та поновити її на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у спеціальному званні майор поліції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 з 2004 року працювала в органах внутрішніх справ України, що підтверджується витягом з трудової книжки від 05.02.2009 НОМЕР_1 (а.с. 14).

Відповідно до п.п. 8,11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIІI з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Відповідно до п. 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

На виконання вищевказаних вимог Закону України «Про Національну поліцію» Ніжинським МВ УМВС додатково ознайомлено працівників відділу з вимогами п. 8, 11 розділу ІХ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», про що складено відомість (а.с. 46-48).

Також Ніжинським МВ УМВС в Чернігівській області надано лист директору Ніжинського міського центру зайнятості від 18.08.2015 № 29115 з інформацією про заплановане масове вивільнення працівників Відділу (а.с. 49-53).

Згідно довідки УМВС України в Чернігівській області від 24.12.2015 № 2/14-298 станом на 06.11.2015 рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ України за п. 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) Положення про проходження служби від ОСОБА_2 до УМВС України в Чернігівській області не надходив (а.с. 54).

Наказом УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 за № 416 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено у запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів), з посади старшого слідчого слідчого відділення Ніжинського МВ УМВС (з обслуговування м. Ніжина та Ніжинського району) (а.с. 13).

Вважаючи порушення своїх прав з боку органів внутрішніх справ та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, по-перше, УМВС України в Чернігівській області діяло на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с щодо звільнення майора міліції ОСОБА_2 з посади старшого слідчого слідчого відділення Ніжинського міського відділу УМВС (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) є необґрунтованими, по-друге, оскільки позивачем не надано докази щодо її переведення та призначення у новоутворений Ніжинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівський області, відтак підстави для її поновлення на посаді старшого слідчого цього відділу поліції відсутні.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (Закон №3723-ХІІ). Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Водночас, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (Закон № 565-ХІІ).

Статтею 18 Закону №565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції враховує, що на час розгляду цієї адміністративної справи Закон України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» втратив чинність та набрав законної сили Закон України від 02.07.2015 №580-VIІI «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 1 Закону №580-VIІI передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідації територіальних органів міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу Ніжинський МВ УМВС України в Чернігівській області та утворено Ніжинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Відповідно до норм пунктів 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Закон України від 02.07.2015 № 580-VIІI «Про Національну поліцію» опубліковано 06.08.2015 в газеті «Голос України», відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування закінчився 06.11.2015.

Однак, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 24.12.2015 № 2/14-299, станом на 07.11.2015, заява про прийняття на службу до Національної поліції до ГУНП в Чернігівській області від ОСОБА_2 не надходила (а.с. 55).

З відповідною заявою позивач звернувся до т.в.о. начальника ГУ НП в Чернігівській області лише 11.11.2015 (отримане 17.11.2015) та листом від 08.12.2015 № 2/13-Б-15 їй було повідомлено, що при проведенні конкурсного відбору вказана заява буде врахована конкурсною комісією, за умови надання позивачем до комісії всіх необхідних документів, визначених п. 54 Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 67-69).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач був попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону. Крім того, на виконання вищевказаних вимог Ніжинським МВ УМВС додатково повідомлено позивача про можливе звільнення, про що складено відомість, яка містить підпис позивача про ознайомлення.

Відтак, оскаржуваний наказ в частині звільнення позивача із займаної посади є правомірним.

Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про поновлення на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ніжинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області у спеціальному званні майор поліції вірними, оскільки поновлення на посаді працівника, з якої останній не був звільнений, жодним нормативно-правом актом України не передбачено.

Оскільки позивач не був переведений та призначений у новоутворений Ніжинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівський області, тому підстави для його поновлення на посаді старшого слідчого цього відділу поліції відсутні.

Посилання позивача на обов'язкове працевлаштування у зв'язку із тим, що остання є одинокою матір'ю та виховує доньку - ОСОБА_3, 2006 року народження, колегією суддів не приймається до уваги, зважаючи на таке.

Згідно з частиною третьою статті 184 КЗпП України звільнення, зокрема, вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Невиконання підприємством (установою, організацією), яке провело звільнення, обов'язку по працевлаштуванню протягом трьох місяців є підставою для покладення на нього відповідно до частини другої статті 232 КЗпП України обов'язку надати на цьому або іншому підприємстві роботу, яку може виконувати працівниця, а не про поновлення на попередній роботі. Оскільки згідно зі статтею 235 зазначеного Кодексу підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав, то у разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом протягом трьох місяців обов'язку по працевлаштуванню звільненого працівника за пунктом 2 статті 36 КЗпП, за заявою такої особи може вирішуватися спір не про поновлення на роботі, а про виконання зобов'язання по працевлаштуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 (справа №21-303а13).

Разом з тим, Ніжинським МВ УМВС повідомлено Ніжинський міський центр зайнятості листом від 18.08.2015 №23115 про майбутнє масове вивільнення працівників відділу, тобто вжито заходів, передбачених законодавством для подальшого працевлаштування позивача.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки оскаржуваний наказ в частині звільнення позивача на підставі п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ прийнято у відповідності до вимог трудового законодавства та вжито усіх необхідних заходів щодо подальшого працевлаштування позивача, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 24 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.