Справа № 22/50-20/174/06-20/540-АП
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22/50-20/174/06-20/540-АП

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року

Справа № 22/50-20/174/06-20/540-АП

ЗП/808/17/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Сіпаки А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-будівельного управління №51»

до Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт»

про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом про визнання дій реєстратора Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» м. Запоріжжя щодо відмови у проведенні реєстрації права власності ПАТ «РБУ №51» на об’єкти, що входять до складу цілісного майнового комплексу - протиправними, і зобов’язання ОП ЗМБТІ м. Запоріжжя зареєструвати право власності на корпус №2 по виробництву мастик літера Д-2 і трансформаторну підстанцію літера Б, які входять до цілісного майнового комплексу, що належать на праві власності ВАТ «РБУ №51» з моменту первісного звернення і винесення рішення про реєстрацію від 11.11.2004.

Сторони у судове засідання не з’явилися. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Представником позивача була заявлена заява про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ст. 41 КАС України суд під час розгляду адміністративної справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21 вересня 2007 року про закриття провадження щодо частини позовних вимог у справі №22/50-20/174/06-20/540/07АП. Справу направлено до суду першої інстанції для провадження розгляду частини позовних вимог.

20.08.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду із Господарського суду Запорізької області, надійшла за підсудністю справа №22/50-20/174/06-20/540/07АП за позовом відкрито акціонерного товариства «Ремонтно-будівельне управління №51» до Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» про визнання дій протиправними.

Спір виник із публічно-правових відносин, у яких відповідач є суб’єктом владних повноважень. Зазначений спір згідно із статтею 17 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує наступними обставинами:

27 жовтня 2004 року ВАТ «РБУ-51» було укладено з ОПЗМ БТІ договір, на підставі якого ОПЗМ БТІ повинен був здійснити інвентаризацію та реєстрацію нерухомого майна – цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, Сонячне шосе, 23, що належить ВАТ «РБУ№51». Проте, Відповідач не зареєстрував нерухоме майно – цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: Запорізька обл., Запорізький район, селище Сонячне, Сонячне шосе, 23 повністю, а лише частину майна, що входило до вказаного цілісного комплексу. У зв’язку з чим, Позивач на своє звернення отримав від Відповідача від 11 листопада 2004 року за №858 рішення реєстратора, в якому було відмовлено в реєстрації права власності частини майна, що входило до цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район ,селище Сонячне ,вулиця Сонячне шосе, 23 та не вказано причин за якими Відповідач не здійснив реєстрацію адміністративно-побутовий корпус та корпус №2 по виробництву мастики (інв. №0050) та трансформаторна підстанція з двома трансформаторами Т-401 по 630 кВт, (інв. №85 та 86). Позивач вважає, що нічим не обґрунтоване ухилення реєстратора від виконання дій по реєстрації об’єктів нерухомого майна, що входять до складу цілісного майнового комплексу привело до порушення прав позивача як власника, передбачених ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України. Відповідач своїми діями необґрунтовано позбавив Позивача права власності і права їх реєстрації. В результаті незаконних дій Відповідача Позивачу нанесено матеріальну шкоду.

За правилами частин 1, 2, 4 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним органом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України від 01.07.2004 N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

В силу пункту 4 статті 5 Закону державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі.

Місцевими органами державної реєстрації, у відповідності зі статтею 7 Закону, є відділення державної госпрозрахункової юридичної особи з консолідованим балансом (центру державного земельного кадастру).

У відповідності з пунктом 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (далі по тексту - БТІ).

Державна реєстрація прав власності ведеться згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин).

Згідно пункту 1.4. Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ (п.1.4 Тимчасового положення.)

Реєстр прав власності на нерухоме майно (далі - Реєстр прав) є інформаційною системою, яка містить відомості про зареєстровані права власності, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, правовстановлювальні документи, на підставі яких здійснено реєстрацію прав власності (п.1.7 Тимчасового положення).

Згідно п.1.12 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації прав приймає реєстратор прав власності на нерухоме майно (далі - реєстратор), що є працівником БТІ, який безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Відмова в реєстрації прав власності на нерухоме майно може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Частиною 3 ст. 182 ЦК України передбачено, що відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

27 жовтня 2004 року ВАТ «РБУ №51» було укладено з ОПЗМ БТІ договір, на підставі якого ОПЗМ БТІ повинен був здійснити інвентаризацію та реєстрацію нерухомого майна – цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, Сонячне шосе, 23, що належить ВАТ «РБУ№51».

Для проведення державної реєстрації ВАТ «РБУ№51» надано необхідні документи, зокрема:

- подано заяву про реєстрацію прав власності на нерухоме майно – цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сонячне шосе, 23,

- матеріали інвентаризації складені ОПЗМ БТІ.

- підтвердження сплати державного мита та підтвердження оплати за Договором від 27.10.2004р.

Відповідно до п. 3.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно з моменту прийняття заяви розпочинається розгляд реєстратором заяви та доданих до неї документів. Реєстратор:

установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації прав;

перевіряє угоди, які відповідно до чинного законодавства України не були нотаріально посвідчені;

приймає рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності;

видає витяги з Реєстру прав або відмовляє у наданні таких витягів.

11 листопада 2004 року ВАТ «РБУ№51» отримано від ОПЗМ БТІ витяг №5403015, який був підшитий разом з листом вих. № 10/11-2-262 Міністерства промислової політики України від 01.03.1999р. та додатком №1 – переліком. Крім того, ОПЗМ БТІ надано лист №858 від 11.11.2004 року, в якому вказано про розбіжність назви одного об’єкту вказаному у додатку №1 – Переліку основних засобів , що передаються в складі цілісного майнового комплексу у власність ВАТ «РБУ№51» (далі за текстом –Перелік) та в матеріалах інвентаризації. Вказаний лист стосувався виключно об’єкту за інв.№ 0661 – збірно – розбірного залізобетонного будинку в складі: рем. майстерні, побутових приміщень, диспетчерської, контори. Вказаний об’єкт в подальшому було зареєстровано, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 9645847.

Крім того, разом з об’єктами, які ОПЗМ БТІ було зареєстровано 11.11.2004 року на підставі наказу Мінпромполітики №316 від 28.02.1994 року та Переліку (саме таку підставу виникнення права власності вказано в витязі №5403015 від 11.11.2004р.) до цього ж Переліку включено і таке нерухоме майно як адміністративно-побутовий корпус та корпус №2 по виробництву мастики (інв.. №0050) та трансформаторна підстанція з двома трансформаторами Т-401 по 630 кВт, (інв. №85 та 86), але ОПЗМ БТІ в порушення вимог п.3.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції, що дії в моменти спірних правовідносин) та ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» не надало ВАТ «РБУ№51» рішення про відмову в реєстрації цих об’єктів нерухомого майна та не вказало підстави такої відмови.

Листом №994/отк від 17.12.2004 року ОПЗМ БТІ було повідомлено ВАТ «РБУ№51» про реєстрацію 25.11.2004 року права власності на ці об’єкти за ТОВ «Магеллан».

Таким чином, на момент звернення ВАТ «РБУ№51» до ОПЗМ БТІ про здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно – цілісного майнового комплексу, яким ВАТ «РБУ№51» володіло на підставі наказу Мінпромполітики №316 від 28.02.1994 року та Переліку, підстав для відмови в реєстрації прав власності на таке нерухоме майно як адміністративно-побутовий корпус та корпус №2 по виробництву мастики (інв. №0050) та трансформаторна підстанція з двома трансформаторами Т-401 по 630 кВт, (інв. №85 та 86) не було, рішення про відмову в реєстрації прав власності на ці об’єкти із зазначенням підстав такої відмови ОПЗМ БТІ 11.11.2004 року не надано.

Таким чином, ОПЗМ БТІ допустивши порушення в порядку реєстрації прав власності на нерухоме майно, передбаченого Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» порушив права ВАТ «РБУ№51», які полягають в безпідставному позбавленні ВАТ «РБУ№51» права власності на вказані вище об’єкти нерухомого майна.

19 квітня 2011 року назву ВАТ «РБУ№51» змінено з Відкритого акціонерного товариства «Ремонтно-будівельного управління №51» на Приватне акціонерне товариство «Ремонтно-будівельного управління №51».

У відповідності до статуту Приватне акціонерне товариство «Ремонтно-будівельного управління №51» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Ремонтно-будівельного управління №51».

Згідно п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позовні вимоги в частині зобов’язання ОП ЗМБТІ м. Запоріжжя зареєструвати право власності на корпус №2 по виробництву мастик літера Д-2 і трансформаторну підстанцію літера Б, які входять до цілісного майнового комплексу, що належать на праві власності ВАТ «РБУ №51» з моменту первісного звернення і винесення рішення про реєстрацію 11.11.2004 року задоволенню не підлягають, так як на день вирішення цього спору повноваження щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно у Відповідача відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суб’єкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-будівельного управління №51» задовольнити частково.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака