Справа № 817/553/13-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/553/13-а

17 лютого 2016 року 18год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідачів: представників Жданюк В.В., Молошик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Костопільської районної державної адміністрації, Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом до Костопільської районної державної адміністрації про: зобов'язання відповідача поновити її на роботі та поновити спеціальний стаж державного службовця; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки при звільненні; стягнути на її користь 13 грн. 86 коп. поштових витрат за пересилку нового бланку трудової книжки; стягнути 10 грн. вартість бланка трудової книжки; стягнути моральну шкоду в сумі 3000 грн. Під час розгляду справи судом було залучено до участі у справі другого відповідача - Костопільський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Позивачка під час розгляду справи судом неодноразово змінювала позовні вимоги (т. 1 а.с. 47-48, 94-96, 211-212, т. 2 а.с. 51-52, 96-99). В остаточній редакції позовної заяви на час розгляду справи судом, з врахуванням клопотання про відкликання позову в частині вимог, позивачка просить суд: поновити її на посаді директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді; стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 16.07.2008 року по 01 березня 2013 року в сумі 78589,80 грн. у зв'язку із затримкою (втратою) видачі трудової книжки; стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2013 року по день прийняття судом рішення у зв'язку із затримкою (втратою) видачі трудової книжки з перерахунком індексації стягнутої суми; стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Обґрунтовує їх тим, що вона працювала з 07.06.2007 року по 16.07.2008 року на посаді директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та була звільнена за угодою сторін. Звільнення вважає незаконним, оскільки при звільненні відповідачі затримали видачу їй трудової книжки, втративши її. Такі дії відповідачів вважає незаконними, оскільки вони порушують вимоги частини 1 статті 47 КЗпП України щодо видачі трудової книжки у день звільнення. У зв'язку з цим вважає, що відповідачі зобов'язані виплатити їй середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки відповідно до вимог частини 4 статті 235 КЗпП України, а днем звільнення вважати день видачі трудової книжки. Станом на час розгляду справи судом позивачка вказує, що не отримала ні трудової книжки ні належним чином оформленого її дубліката, а тому вважає, що з 16.07.2008 року по даний час перебуває у вимушеному прогулі через відсутність трудової книжки.

Вказує, що у зв'язку з неправомірними діями відповідачів їй була спричинена моральна шкода, яка полягала у тривалій втраті нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя. Моральну шкоду відповідачі зобов'язані відшкодувати на підставі статті 237-1 КЗпП України в сумі 10000 грн.

Відповідач - Костопільська районна державна адміністрація проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовує тим, що не може відповідати за позовом, оскільки позивачка перебувала у трудових відносинах з Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, який є юридичною особою, там же отримувала заробітну плату і там зберігалась її трудова книжка. Голова РДА лише призначав і звільняв позивача з посади директора центру у встановленому порядку, однак вона не перебувала у трудових відносинах з Костопільською РДА. Оскільки позивачкою було подано заяву про звільнення з посади за згодою сторін, у межах своїх повноважень головою Костопільської РДА 15 липня 2008 року було прийнято розпорядження №339 про звільнення позивачки з роботи на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України. Подальші дії по звільненню позивачки повинен був виконувати Центр, у тому числі і по видачі трудової книжки.

Також відповідач зазначає, що заяву про відкликання заяви про звільнення за згодою сторін позивачка подала поза межами строку звернення до суду через дев'ять місяців після звільнення, а тому підстав для задоволення такої заяви і поновлення позивачки на роботі немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Костопільський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді позов не визнав. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що у центрі після 2008 року відбувались реорганізації, остання згідно розпорядження голови Костопільської РДА №327 від 22.11.2013 року. Особова справа позивачки до центру для зберігання не передавалась. У книзі обліку трудових книжок центру запис про трудову книжку позивачки відсутній. Згідно існуючої практики у зв'язку з відсутністю спеціально обладнаного приміщення для зберігання трудових книжок працівників та їх особових справ вони зберігаються у кабінеті керівника центру. Тільки дана посадова особа має до них доступ і вносить до них записи. При звільненні працівника трудову книжку йому видає також керівник центру. Щодо дубліката трудової книжки ОСОБА_1 відповідач зазначає, що дублікат було надіслано позивачці 20 січня 2009 року, однак вона повернула її поштою у зв'язку з відсутністю всіх необхідних записів. 01 квітня 2009 року Костопільською РДА направлено позивачці лист від 01.04.2009 №01-1137/07 з проханням з'явитись за дублікатом трудової книжки. 06 квітня 2009 року ОСОБА_1 у кабінеті керівника апарату ознайомилась з дублікатом трудової книжки , але відмовилась отримати його. Після цього дублікат трудової книжки було передано до центру. 03 серпня 2009 року центром на адресу позивачки надіслано лист з пропозицією отримати трудову книжку, однак остання листом від 07 серпня 2009 року повідомила про відмову отримати трудову книжку в центрі. У зв'язку із відсутністю згоди ОСОБА_1 на пересилку дубліката трудової книжки поштою він зберігався у центрі до 21.02.2014 року, коли був отриманий позивачкою. Відповідач вважає, що прав позивачки не порушував, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно встановивши обставини адміністративної справи відповідно до норм матеріального права на підставі досліджених судом у судовому засіданні доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07 червня 2007 року на підставі розпорядження голови Костопільської районної державної адміністрації від 07 червня 2007 року №262 за погодженням з Рівненським обласним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 06 червня 2007 року призначена директором Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (т.1 а.с. 88, т. 2 а.с. 70).

Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 15 липня 2008 №339 ОСОБА_1 з 16 липня 2008 року звільнено з даної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України на підставі заяви ОСОБА_1 про звільнення за згодою сторін та погодження Рівненського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14 липня 2008 року №456. З розпорядженням позивачка ознайомилась 15 липня 2008 року (т. 1 а.с. 49, 71

У день звільнення Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в порушення частини 1 статті 47 КЗпП України, ОСОБА_1 не було видано у встановленому порядку належно оформлену трудову книжку.

Обов'язок видати трудову книжку при звільненні саме цим відповідачем визначено пунктами 3, 4 Постанови КМ України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), якими встановлено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні трудова книжка видається працівнику під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. На час роботи ОСОБА_1 директором Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді саме дана юридична особа була роботодавцем для позивачки. Ці обставини стверджені наявними у матеріалах справи Положеннями про центр (т. 1 а.с. 35-40). Вони також встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Костопілької РДА про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2013 року (т.2 а.с. 82-84, т. 3 а.с. 65-67) і відповідно до частини 1 статті 72 КАС України не доказуються при розгляді даної справи.

Як передбачено пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Пунктом 4.1 цієї Інструкції встановлено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової

книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 7.1. зазначеної Інструкції на підприємстві ведеться книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них,

затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N

277. Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться

відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем - Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вказані вимоги КЗпП України, Постанови КМ та Інструкції були порушені.

Зокрема, у центрі не ведеться належним чином обліку руху трудових книжок, оскільки з дослідженої судом книги вбачається, що в ній не зареєстровано трудову книжку ОСОБА_1 при прийнятті її на роботу і відповідно відсутні відомості про одержання нею трудової книжки при звільненні (т. 1 а.с. 2-17-220).

Трудова книжка ОСОБА_1 при звільненні не була видана. Відповідач - суб'єкт владних повноважень належними і допустимими доказами не довів факту видачі трудової книжки позивачці. Таких доказів не встановлено і судом під час розгляду справи.

Дослідженим судом дублікатом трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 судом встановлено, що даний дублікат містить останній запис №27 про звільнення позивачки з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 16 липня 2009 року (т. 3 а.с. 36-43).

Про можливість отримати дублікат трудової книжки або надати згоду на пересилку її поштою центр повідомив ОСОБА_1 лише 03 серпня 2009 року листом №266 (т. 1 а.с. 114). 07 серпня 2009 року ОСОБА_1 відмовилась отримати дублікат трудової книжки з мотивів того, що пропозиція надійшла від не уповноваженого, на її думку, органу (т. 1 а.с. 118-119) .

Тому суд вважає, що Костопільський районний центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді лише 03 серпня 2009 року, у день повідомлення ОСОБА_1 про можливість отримати дублікат трудової книжки чи надати згоду на пересилку його поштою, виконав свої обов'язки щодо видачі належним чином трудової книжки або її дублікату.

При цьому надсилання аналогічного повідомлення ОСОБА_1 Костопільською районною державною адміністрацією (т.1 а.с. 61), а так само намагання вручити дублікат трудової книжки в інший спосіб, не може вважатись належним виконанням обов'язків щодо видачі трудової книжки чи її дубліката, оскільки таке повідомлення надсилалось не уповноваженим органом, а намагання вручити дублікат трудової книжки відбувалось не у встановлений законодавством спосіб. Також не має значення та обставина, зверталась чи ні з відповідною заявою позивачка, оскільки обов'язок видати трудову книжку працівникові при звільненні покладається на власника чи уповноважений ним орган на підставі закону, а не заяви працівника.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в частині стягнення з Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 17 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року. При цьому суд враховує дані табеля обліку робочого часу за липень 2008 року, згідно якого позивачка 16 липня 2008 року була присутня на роботі (т. 2 а.с. 108). В задоволенні позовних вимог з цих підстав після 03.08.2009 року слід відмовити у зв'язку з виконанням відповідачем всіх вимог закону щодо видачі трудової книжки позивачці при звільненні.

За цих же обставин в цій частині відсутні підстави для задоволення позову до Костопілької РДА, оскільки дана юридична особа не повинна була в силу наведених вище нормативних актів зберігати та видавати трудову книжку позивачці.

Суд відхиляє в цій частині заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що сама позивачка, як керівник центру, допустила порушення порядку зберігання і видачі трудової книжки, оскільки частина 6 статті 235 Кзпп України передбачає стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки саме з вини власника чи уповноваженого ним органу, а не керівника чи іншої посадової особи такого органу. В даному випадку винні посадові особи можуть нести перед власником чи уповноваженим ним органом відповідальність у встановленому порядку.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що позивачка відмовилась отримати дублікат трудової книжки з посиланням на акт від 06.04.2009 року. В даному акті зазначено про те, що дублікат трудової книжки ОСОБА_1 видавали у кабінеті керівника апарату Костопільської РДА відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2009 року. Однак дане рішення на той час законної сили не набрало і було скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2011 року. Особою, зобов'язаною за судовим рішенням від 24.03.2009 року видати позивачці трудову книжку була Костопільська РДА, між тим судом встановлено, що обов'язок видати трудову книжку чинним законодавством покладено на Костопільський районний центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді. Крім того, як зазначено судом вище, трудова книжка повинна бути видана позивачці або у день звільнення (16.07.2008 року), або у випадку повідомлення власником чи уповноваженим ним органом про можливість отримати трудову книжку чи надати згоду на пересилання її поштою (після 03.08.2009 року). Доказів тому, що саме у зв'язку з даними обставинами 06.04.2009 року позивачці намагались вручити дублікат трудової книжки відповідачем - суб'єктом владних повноважень, суду не надано. Тому такі дії відповідачами вчинено поза межами, встановленими чинним законодавством.

При визначенні розміру середнього заробітку та суми, що підлягає стягненню за час затримки видачі трудової книжки суд виходить з наданої відповідачем - Костопільським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, довідки про середню заробітну плату позивачки (т.3 а.с. 35), визначену відповідно до вимог постанови КМ України від 08.02.2005 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», яка становить 80,01 грн. в день. У період з 17 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року було 263 робочі дні - 119 у 2008 році та 144 у 2009 році. Тому до стягнення підлягає 21042,96 грн. (263х80,01). З них, на підставі статті 256 КАС України, до негайного виконання підлягає стягнення платежу за один місяць в сумі 1680,21 грн.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди в сумі 10000 грн., то така вимога підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивачці Костопільським районним центром соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді при звільненні 16.07.2008 року не видано трудову книжку. У встановленому законом порядку даний відповідач виконав свій обов'язок щодо видачі трудової книжки лише 03.08.2009 року. Позивачка пояснила, що порушенням її законних прав на отримання у встановленому порядку трудової книжки при звільненні призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагали від неї додаткових зусиль для організації її життя. Вона не могла працевлаштуватись, оскільки обов'язковою умовою для цього є надання трудової книжки, хворіла, не змогла оформити пенсію по інвалідності, оскільки умовою для цього була наявність трудової книжки. Пояснення позивачка підтвердила дублікатом трудової книжки, де відсутні записи про її працевлаштування у період з 16.07.2008 року по 06.08.2009 року; листами УПФ України у Костопільському районі про витребування копії трудової книжки; епікризами і довідками лікувальних установ за 2008-2009 роки (т.1 а.с. 52-60, т.3 а.с. 64).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику проводиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачкою ці обставини доведені належними і допустимими доказами щодо заподіяння їй моральної шкоди відповідачем - Костопільським районним центром соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді. Даний спір, відповідно до вимог частини 2 статті 21 КАС України підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявлений з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань позивачки; тривалість (понад рік) порушення її права на отримання трудової книжки; стан її здоров'я, підтверджений медичними документами (т. 1 а.с. 52-60). При цьому суд враховує, що негативні для позивачки наслідки настали, в тому числі і, внаслідок неналежного виконання нею у період з 07.06.2007 року по 16.07.2008 року обов'язків директора Костопілького районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді в частині забезпечення належного обліку руху трудових книжок, їх зберігання і видачі у встановленому порядку. Ці обов'язки були покладені на неї як директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, статтею 48 КЗпП України, постановою КМ України «Про трудові книжки працівників», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, а також Положенням про Костопілький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15 грудня 2004 року та від 30 січня 2008 року зі змінами від 14 березня 2008 року (т. 1 а.с. 35-40). Положенням передбачено, що директор центру керує діяльністю Центру; несе персональну відповідальність за виконання покладених на центр завдань, законність прийняття ним рішень. Тому суд вважає, що сума 10000 грн., яку просить стягнути позивачка у відшкодування моральної шкоди, є неспіврозмірною із понесеними позивачкою стражданнями за наведених обставин заподіяння моральної шкоди. З врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає до відшкодування моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Суд відхиляє в цій частині заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що сама позивачка, як керівник центру, допустила порушення порядку зберігання і видачі трудової книжки, оскільки стаття 237-1КЗпП України передбачає відшкодування моральної шкоди за умови порушення законних прав працівника саме власником чи уповноваженим ним органом, а не керівником чи іншою посадовою особою такого органу. В даному випадку винні посадові особи можуть нести перед власником чи уповноваженим ним органом відповідальність у встановленому законом порядку. Крім того, судом враховано неналежне виконання позивачкою посадових обов'язків на посаді директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в частині забезпечення належного обліку руху трудових книжок, їх зберігання і видачі у встановленому порядку при визначенні розміру моральної шкоди.

За наведених обставин в цій частині відсутні підстави для задоволення позову до Костопільської РДА, оскільки дана юридична особа не повинна була в силу наведених вище нормативних актів зберігати та видавати трудову книжку позивачці, а відтак не допустила порушення її прав.

Що стосується решти позовних вимог, то вони до задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена з посади директора Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 16 липня 2009 року розпорядженням голови Костопільської РДА від 15 липня 2008 року №339 за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Підставою для звільнення була її особиста заява від 11 липня 2008 року, погодження Рівненського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14 липня 2008 року №456 (т. 1 а.с. 49, 71, т.3 а.с. 7).

За даною підставою трудовий договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Заяву про відкликання своєї заяви про звільнення за угодою сторін позивачка відкликала після звільнення 01 квітня 2009 року (т.1 а.с. 63), тобто після виконання угоди. Відповідач - Костопільська РДА, згоду на анулювання угоди про звільнення ОСОБА_1 не давав. Тому з цих підстав суд не поновлює позивачку на посаді.

Не може бути також підставою поновлення позивачки на посаді затримка видачі їй трудової книжки при звільненні. В даному випадку, відповідно до ст. 235 КЗпП України, Пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Дослідженими судом доказами не встановлено також інших підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді. У зв'язку з відсутністю підстав для поновлення на роботі відсутні і підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з цим.

Однак на підставі частини 2 статті 11 КАС України в даному випадку суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивачки при вирішенні питання належної видачі їй трудової книжки при звільненні. При розгляді справи судом встановлено, що позивачці Костопільським районним центром соціальних служб сім'ї, дітей та молоді затримано видачу трудової книжки при звільненні на період з 17.07.2008 року по 03.08.2009 року. Суд прийшов до висновку про задоволення в цій частині позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак дослідженим дублікатом трудової книжки встановлено, що датою звільнення позивачки в ній зазначено 16 липня 2008 року, що не поновлює у повній мірі порушених прав позивачки.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, встановлено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Тому суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати Костопільський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді видати наказ, яким вважати ОСОБА_1 звільненою з посади 03 серпня 2009 року. Внести до дублікату трудової книжки ОСОБА_1 відповідний запис, визнавши недійсним раніше внесений запис у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Зважаючи на тривале порушення прав позивачки у спірних правовідносинах суд вважає за доцільне, відповідно до статті 267 КАС України, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов'язавши Костопільський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді протягом 45 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про його виконання.

Керуючись статтями 256, 267, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Костопільської районної державної адміністрації відмовити повністю.

Позов ОСОБА_1 до Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім"ї та молоді задовольнити частково.

Стягнути з Костопільського районного центру соціальних служб для дітей, сім"ї та молоді на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 17 липня 2008 року по 03 серпня 2009 року в сумі 21042 (двадцять одну тисячу сорок дві) грн. 96 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в межах стягнення платежу за один місяць в сумі 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 21 коп.

Стягнути з Костопільського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 (п"ять тисяч) грн.

Зобов"язати Костопільский районний центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили видати наказ, яким вважати ОСОБА_1 звільненою з посади 03 серпня 2009 року та внести до дублікату трудової книжки НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_1 відповідний запис, визнавши недійсним раніше внесений запис за №27 у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зобов"язати Костопільський районний центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді подати звіт про виконання цього судового рішення протягом 45 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.