Справа № 805/1558/15-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/1558/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р. Справа № 805/1558/15-а

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на приписи ст.21, п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України зазначив, що податковим органом неправомірно було відмовлено у проведенні заліку переплати з податку на прибуток в рахунок сплати податку на додану вартість у сумі 132889грн. за квітень 2014року та несвоєчасно перераховано з одного бюджетного рахунку на іншій у сумі 9205грн. земельного податку за квітень 2014року, та як наслідок неправомірно визначено цю суму в якості податкового боргу з ПДВ та земельного податку. Зазначене, в свою чергу призвело до застовування до позивача приписів п.203.2 ст.203, п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість та земельного податку.

Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Також, підприємству було надано відповідь, що згідно його заяви від 30.05.2014 р. ОДПІ було сформовано висновок для перерахування коштів з податку на прибуток підприємств в рахунок сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 9205,00 грн., але перерахування коштів з податку на прибуток в рахунок подальшої сплати податкових зобов’язань з податку на додану вартість у розмірі 132893,00 грн. не є можливим у зв’язку з відсутністю переплати заявленої суми.

Просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі та розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

ТОВ «Маріупольська автобаза» зареєстровано в якості юридичної особи 29.08.1994року, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

13.05.2013року позивачем до податкового органу була подана декларація з податку на прибуток за 1 квартал 2013року, відповідно до якої позивач за підсумками першого кварталу 2013року мав відємне значення об’єкту оподаткування у розмірі (-) 428472грн.

Протягом січня - квітня 2013року позивачем було перераховано до бюджету авансових внесків по податку на прибуток у сумі 321281грн.

Аналогічний лист вих. № 97/01 від 30.05.2014 р. надійшов на адресу відповідача 30.05.2014 р., в якому мова йшла про зарахування в рахунок переплати податку на прибуток підприємств суму податку на додану вартість суму у розмірі 132893,00 грн. та суму податку з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 9205,00 грн.

Також, підприємству було надано відповідь, що згідно його заяви від 30.05.2014 р. ОДПІ було сформовано висновок для перерахування коштів з податку на прибуток підприємств в рахунок сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 9205,00 грн., але перерахування коштів з податку на прибуток в рахунок подальшої сплати податкових зобов’язань з податку на додану вартість у розмірі 132893,00 грн. не є можливим у зв’язку з відсутністю переплати заявленої суми.

04.06.2014 р. Маріупольською ОДПІ було сформовано висновок у розмірі 9205,00 грн. в рахунок сплати земельного податку з юридичних осіб, який 06.06.2014 р. було виконано у повному обсязі.

Також, судом встановлено, що платіжним дорученням за №36 від 27.06.2014року позивачем було сплачено суму поточних зобов’язань з податку на додану вартість за травень 2014року в розмірі 134033грн., які були зараховані відповідачем в рахунок погашення недоїмки з податку на додану вартість за квітень 2014року.

01.12.2014року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов’язання по декларації з податку на додану вартість за квітень 2014року та земельному податку з юридичних осіб за квітень 2014року. За висновками перевірки були встановлені порушення позивачем приписів п.203.2 ст.203, п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість та земельного податку.

За результатами перевірки на підставі виявлених порушень було складено акт за №1471/05-83-15-111-1/05419123 від 01.12.2014року.

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цим Кодексом регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.17.1.10. ст.17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань визначено нормами ст. 43 та п. 102.5. ст. 102 ПК України.

Так, відповідно до ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов’язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов’язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно з приписами п. 102.5. ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Тобто ПКУ встановлює строк позовної давності в 1095 днів.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.115. п. 14.1. ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) – це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Тобто переплатою вважається сума надміру сплачених коштів до відповідного бюджету (залежно від податку).

Окрім цього, відповідно до п.п. 17.1.10. п. 17.1. ст. 17 ПК України у платника податку виникає право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов’язаний сплатити суму податкового зобов’язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов’язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов’язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій), у тому числі визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов’язання з цього податку, без подання податкової декларації.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації), крім неприбуткових організацій, визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов’язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов’язань.

Платник податку, який за підсумками першого кварталу (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року та не сплачувати авансові внески: за підсумками першого кварталу - з червня - грудня звітного (податкового) року та січня - травня наступного звітного (податкового) року; за півріччя - з вересня - грудня звітного (податкового) року та січня - травня наступного звітного (податкового) року; за три квартали - з грудня звітного (податкового) року та січня - травня наступного звітного (податкового) року. Податкові зобов’язання визначаються на підставі поданих податкових декларацій.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов’язань.

Податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року, наступного за звітним (податковим) роком.

Платники податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на дохід у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється за ставками, визначеними у підпунктах 136.4.1,136.4.2 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу, від суми фактично отриманого доходу протягом місячного податкового періоду, без подання податкової декларації.

Відповідно до п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов’язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

У зв’язку з необхідністю дослідження даних картки особового рахунку позивача та співставлення їх з даними, поданих позивачем декларацій з податку на прибуток за спірний податковий період, в рамках проведення судово-економічної експертизи по справі №805/1238/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольська автобаза» до Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо визначення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольська автобаза» з 30.05.2014року податкового боргу з ПДВ за квітень у сумі 132889грн., зобов’язання Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області в рахунок сплати ПДВ за квітень 2014року в сумі 132889грн. зарахувати переплату з податку на прибуток та авансових внесків з податку на прибуток в сумі 132889грн., зобов’язання Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області здійснити коригування відомостей в картці особового рахунку з ПДВ шляхом виключення з неї відомостей щодо виникнення з 30.05.2014року податкового боргу з ПДВ за квітень 2014року у сумі 132889грн., експертом були досліджені наступні документи: адміністративний позов, податкові декларації позивача з податку на прибуток за спірний період, акти звіряння розрахунків з податку на прибуток та з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств, листи позивача про проведення заліку, відповідь податкового органу, податкова вимога від 03.06.2014року, статут підприємства, облікові картки платника податку по податку на прибуток, податку на додану вартість, земельного податку, корінець податкової вимоги від 03.04.2015року.

Таким чином, за висновками експерта та даними картки особого рахнку підприємства станом на 30.05.2014року (день звернення позивача до податкового органу з листом про проведення заліку коштів) сума переплати позивача з податку на прибуток приватних підприємств та з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств складала 165185грн., що перевищувало суму заліку, про проведення якого позивач звернувся листом №97/01 від 30.05.2014року.

Зазначені обставини були встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29.09.2015року по справі №805/1558/15-а, яка набрала законної сили 22.12.2015року.

Так, зазначеною постановою суду позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольська автобаза» до Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії було задоволено. Визнано протиправними дії Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо визначення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольська автобаза» з 30.05.2014року податкового боргу з ПДВ за квітень у сумі 132889грн., зобов’язано Маріупольську об’єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області в рахунок сплати ПДВ за квітень 2014року в сумі 132889грн. зарахувати переплату з податку на прибуток та авансових внесків з податку на прибуток в сумі 132889грн. та зобов’язано Маріупольську об’єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області здійснити коригування відомостей в картці особового рахунку з ПДВ шляхом виключення з неї відомостей щодо виникнення з 30.05.2014року податкового боргу з ПДВ за квітень 2014року у сумі 132889грн.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Стосовно порушень позивачем приписів п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податкового зобов’язання по земельному податку з юридичних осіб за квітень 2014року з затримкою на 7 календарних днів, суд зазначає наступне.

Згідно з п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином граничним строком сплати земельного податку з юридичних осіб за квітень 2014року є 30.05.2014року.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується відповідачем, що лист вих. № 97/01 від 30.05.2014 р. надійшов на адресу відповідача 30.05.2014 р. В зазначеному листі мова йшла про зарахування в рахунок переплати податку на прибуток підприємств суму податку на додану вартість у розмірі 132893,00 грн. та суму податку з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 9205,00 грн.

04.06.2014 р. Маріупольською ОДПІ було сформовано висновок у розмірі 9205,00 грн. в рахунок сплати земельного податку з юридичних осіб, який 06.06.2014 р. було виконано у повному обсязі.

Тобто, відповідачем було підтверджено наявність у позивача надмірно сплачених платежів з податку на прибуток на обліковому рахунку підприємства, які й було зараховано в рахунок сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 9205,00 грн.

Таким чином, затримка на 7 днів перерахунку з одного бюджетного рахунку на іншій у сумі 9205грн. (платіжне доручення №33/2719 від 06.06.2014року) виникла не з вини підприємства, оскільки у справі відсутній спір між сторонами стосовно наявності у позивача надмірно сплачених платежів з податку на прибуток на обліковому рахунку підприємства на суму, що перевищує податкове зобов’язання позивача з земельного податку з юридичних осіб за квітень 2014року.

Зі змісту ч.1 ст.11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст. 71 цього Кодексу встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Маріупольська автобаза», у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владених повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо встановлення у позивача затримки на 28 календарних днів сплати суми грошового зобов’язання в розмірі 132889грн. з податку на додану вартість за квітень 2014року та затримки на 7 календарних днів сплати суми грошового зобов’язання в розмірі 8975грн. з земельного податку з юридичних осіб за квітень 2014року.

Зобов’язати Маріупольську об’єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області здійснити корегування відомостей в картці особового рахунку позивача шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності у позивача затримки на 28 календарних днів сплати суми грошового зобов’язання в розмірі 132889грн. з податку на додану вартість за квітень 2014року та затримки на 7 календарних днів сплати суми грошового зобов’язання в розмірі 8975грн. з земельного податку з юридичних осіб за квітень 2014року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 – денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Галатіна О.О.