Справа № 328/107/16-а
Суддя: Погрібна О. М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

при секретарі судового засідання Мацинській О.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Територіальне управління державної судової адміністрації у Запорізькій області, про визнання дій щодо відмови у належному перерахунку пенсії протиправними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії державного службовця та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить визнати дії Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця протиправними, зобовязати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити їй перерахунок та виплату пенсії, як державному службовцю, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області здійснити перерахунок пенсії державного службовця та визначити її у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 вересня 2015 року і до зміни розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 07 грудня 2015 року та в подальшому здійснювати перерахунок пенсії у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області здійснити перерахунок пенсії державного службовця на підставі постанови Токмацького районного суду від 08 серпня 2014 року та визначити її у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром; допустити негайне виконання рішення у частині виплати пенсії в межах суми платежу за один місяць; стягнути з Державного бюджету на її користь в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона державний службовець на пенсії, з серпня 1992 року працювала на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області. У липні 1997 року була обрана на посаду судді Токмацького районного суду Запорізької області безстроково. З 16 квітня 2007 року знаходиться у відставці, що підтверджується посвідченням судді у відставці. При звільненні у відставку територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області їй було призначено довічне грошове утримання, а після досягнення 55 років з 12.11.2007 року Токмацьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області їй, за її вибором, була призначена пенсія державного службовця на підставі ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (у редакції, чинній на момент звернення з вимогою ) та ст. 37 Закону України «Про державну службу». При стажі державного службовця понад 22 роки, з 12.11.2007 року Токмацьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області їй була призначена пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент звернення з вимогою ), в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. ЇЇ право на вказану пенсію у зазначених розмірах визначено на підставі чинного законодавства та підтверджено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2014 року, яким зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі з 03 червня 2013 року здійснити їй перерахунок пенсії державного службовця та сплачувати її в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження максимального розміру пенсії. Відповідно до п. 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17 вересня 2015 року № 704-V111 з 01 вересня 2015 року було підвищено мінімальну заробітну плату до рівня 1378 гривень, у зв'язку з чим відбулося підвищення заробітної плати працюючим суддям. В силу частини 1 статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, яка введена в дію з 1 січня 2012 року, розмір суддівської винагороди врегульовано цим законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Територіальним управлінням державної судової адміністрації в Запорізькій області їй було надано довідку про заробітну плату працюючого судді, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 07 грудня 2015 року, згідно якої заробітна плата, яка враховується при перерахунку пенсії, з 01.09.2015 року склала 20 670 грн. на підставі штатного розпису та особових рахунків. В довідці ТУ ДСА в Запорізькій області від 07.12.2015 року зазначено, що на вказані суми заробітної плати нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

11.12.2015 року вона звернулась до УПФУ в м. Токмаку та Токмацькому районі із заявою про перерахунок пенсії державного службовця з 01.09.2015 року на підставі довідки, виданої територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області від 07.12.2015 року згідно статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

Листом заступника начальника Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.12.2015 року в перерахунку пенсії їй відмовлено з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України". "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу". "Про Національний банк України". "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії на підставі чинного законодавства, хоча відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Закон щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Законів України "Про державну службу" та "Про судоустрій і статус суддів" на підставі пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення » Закону №213 від 02.03.2015 року, який набув чинності 01.04.2015 року. Разом з тим, правового статусу судді у відставці вона набула з 16.04.2007 року, коли вказані правовідносини були врегульовані Законами України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року та «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Частиною 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року передбачалося, що за суддею у відставці закріплюється звання судді та такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як до відставки. Законом України "Про судоустрій і статус суддів", також встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована у зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свобод и гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з п. 5 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року передбачено, що зупинення законом Про державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового ) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21,22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Пунктом 6 статті 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» також передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України гарантовано, що виключно законами України визначається статус суддів. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів та їх існування, яке є достойним їх статусу. Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення та захисту у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99; від 20 березня 2002 року №5-рп/20022 (справа про пільги, компенсації та гарантії); від 01 грудня 2004 року №19- рп 2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій); від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання); від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп 2013 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів. В рішеннях викладені правові поняття інституту суддів у відставці, принципи незалежності суддів, в яких зокрема вказано про неможливість відміни та звуження змісту і об'єму статусу суддів, про неможливість звуження досягнутого рівня незалежності суддів, про неможливість диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів та суддів у відставці, про неможливість відміни такого інституту як перегляд пенсій та щомісячного довічного утримання у разі зміни заробітної плати працюючим суддям, виходячи з її нового розміру.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Протягом останніх трьох років вона неодноразово зверталася до суду з аналогічними позовами у зв'язку з регулярною відмовою відповідача у здійсненні перерахунку пенсії. При зверненні до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в черговий раз складові її права на пенсію, а саме розмір стажу державного службовця, вид пенсії не змінилися, окрім розміру заробітної плати. Рішенням Токмацького районного суду від 08 серпня 2014 року, яке вступило в силу та є чинним, дії управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку а Токмацькому районі визнано протиправними та зобов'язано УПФУ в м. Токмаку а Токмацькому районі здійснити перерахунок її пенсії як державному службовцю згідно довідки територіального управління ДСА в Запорізькій області від 25.03.2014 року, починаючи з січня 2014 року. До цього часу перерахунок пенсії не здійснено, бо спеціалісти відповідача повідомили, що перерахунок буде здійснено в розмірі 80% заробітної плати судді та обмежено 10 мінімальними розмірами пенсії, тобто до виплати пенсія буде значно меншою, ніж вона отримує. Тому вважає, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку її пенсії, як судді у відставці, є підставою для звернення до суду з позовом про оскарження протиправних дій.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала письмові заперечення, де зазначено, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про судоустрій і статус суддів». У звязку з вищевикладеним, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Таким чином, підстави для перерахунку пенсії позивача з 01 вересня 2015 року на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 07 грудня 2015 року № 08-03/527 відсутні, управлінням ПФУ України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізькій області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, оскільки на теперішній час управління не має для цього законних підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці, що підтверджується посвідченням судді у відставці № 00679, та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області як одержувач пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», розрахованої у розмірі 90% заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді з 03.06.2013 року згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 28.01.2013 року без обмеження максимального розміру пенсії. Даний факт відповідачем не оспорюється.

Відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію від 07.12.2015 року за № 08-03/527, заробітна плата (суддівська винагорода) за посадою суддя, з якої призначено пенсію, для її перерахунку з 01 вересня 2015 року становить 20670,00 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Форма та зміст довідки відповідачем не оспорювались.

11.12.2015 року позивач звернувся до УПФУ в м. Токмаку та Токмацькому районі із заявою про перерахунок пенсії державного службовця з 01.09.2015 року на підставі довідки, виданої територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області від 07.12.2015 року, згідно статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

Листом заступника начальника управління УПФУ в м. Токмаку та Токмацькому районі від 25.12.2015 року за № 48/А-7 в перерахунку пенсії було відмовлено з посиланням на те, що вона отримує пенсію за піком, як державний службовець, згідно Закону України «Про державну службу» в розмірі, встановленому відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року по справі 328/4481/13-а. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У звязку з вищевикладеним, з 1 червня 2015 року пенсій в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Таким чином, підстави для перерахунку розміру пенсії позивача згідно довідки Територіального управлінням ДСА в Запорізькій області від 07.12.205 року № 08-03/527 відсутні.

Але з таким висновком відповідача погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач - субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Відповідно до п. 7 ч.1 ст.3 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У ст. 126 ч. 1 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених статтею 126 ч.1 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і пенсія державного службовця судді у відставці.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 64 Конституції України Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені й лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, проте, не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Це право гарантується державою.

На підставі ч. 2 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 р. № 2863-ХІІ (далі - Закон 2863-ХІІ, що був чинний на час призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання) за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону № 2863-ХІІ суддя, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України "Про державну службу. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90 відсотків заробітку судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Стаття 43 Закону України «Про статус суддів» втратила чинність в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-УІ (далі - Закон №2453).

Так, суддівська винагорода, з якої підлягає обчислення пенсії, визначена на законодавчому рівні та встановлена статтею 129 Закону № 2453 (на час виникнення спірних правовідносин), яка набрала чинності з 01.01.2012 р.

Відповідно ж до ст.138 Закону № 2453 (в редакції, що діяла з 30.07.2010р.) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Цією нормою не передбачалось обмеження граничного розміру зазначених виплат.

Статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, суддя самостійно вибирає вид допомоги, який буде виплачуватися при виході у відставку.

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена доплата за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу, за наявності стажу роботи більше 20 років, а позивач має понад 22 роки стажу державної служби.

Відповідно до ч.3 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95ВР із змінами і доповненнями умови розміру оплати праці суддів визначається законом.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», чинної на час призначення пенсії позивачеві, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця, залежить від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, а в разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно ч.1 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» і не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді у суді, науковий ступінь та роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до п. 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17 вересня 2015 року № 704-V111 з 01 вересня 2015 року було підвищено мінімальну заробітну плату до рівня 1378 гривень, у зв'язку з чим відбулося підвищення заробітної плати працюючим суддям.

Враховуючи, що згідно з довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 07.12.2015 року за № 08-03/527, суддівська винагорода за посадою судді цього ж суду з 01.09.2015 року становить 20670,00 грн., в т.ч. оклад 13780,00 грн., надбавка за вислугу років (доплата за вислугу років 50% за стаж державної служби понад 20 років) 6890,00 грн., підвищення суддівської винагороди працюючим суддям має підстави і для перерахунку пенсії суддям, що вийшли на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач набув право на перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу».

Частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач, відмовляючи позивачу в проведенні перерахунку пенсії згідно її заяви та довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 07.12.2015 року за № 08-03/527, діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Про це також йдеться і в рішеннях Конституційного Суду України.

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказала, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу","Про прокуратуру","Про судоустрій і статус суддів","Про статус народного депутата України","Про Кабінет Міністрів України","Про судову експертизу","Про Національний банк України","Про службу в органах місцевого самоврядування","Про дипломатичну службу",Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Однак, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, застосуванню підлягають норми, що діяли на момент призначення пенсії позивачеві.

Крім того, згідно відповіді заступника начальника Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №2/А-7 від 10.02.2016 року щодо здійснення перерахунку пенсії згідно постанови Токмацького районного суду від 08.08.2014 року у справі №328/4481/13-а зазначено наступне. При перерахунку пенсії відповідно до постанови Токмацького районного суду від 08.08.2014 року управлінням буде застосовано порядок та умови перерахунку пенсії відповідно до норм закону, чинних на момент набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

А саме відповідно до ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак зазначена відмова у перерахунку пенсії, як державному службовцю, у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром на підставі постанови Токмацького районного суду від 08.08.2014 року є незаконною, оскільки застосуванню підлягають норми, що діяли на момент призначення пенсії позивачеві, тобто станом на 12 листопада 2007 року. Таким чином, необхідно зобов'язати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю на підставі постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 08 серпня 2014 року у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в звязку з тим, що органи влади не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», роз'яснено, що гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Такими гарантіями, зокрема, є: здійснення правосуддя виключно судами; особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів; особливий порядок фінансування та організаційного забезпечення судів; належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів. Тобто, належне матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, є однією із гарантій незалежності і недоторканості суддів.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України № З-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року № 3668.

Стосовно обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці визначеного ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Конституційний Суд зазначив, що в рішенні від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що, залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій. Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку. У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року вказано такий порядок виконання цього Рішення: частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді»; дія статті 2 Закону № 3668 не поширюється на Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Відповідно до п.п. 3,4,5 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від - 3.06.2013 року положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

У правовій позиції Конституційного суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002 року №5-рп/2002 року (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний суд України наголошує, що ч. 3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 126 Закону закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією України і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч. 1 ст. 130 Закону є обовязок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість.

Таким чином, цілою низкою законів і нормативними актами встановлений особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів і це є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Однією із соціальних гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітної плати, пенсії, щомісячного грошового утримання судді, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване не забезпечення гідності його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюється Законом України «Про судоустрій та статус суддів». Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання).

Положення Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та які виконували професійні обовязки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати виплати після виходу на пенсію, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема, вирішенням питань внутрішньої діяльності судів органами суддівського самоврядування.

Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір раніше призначеної пенсії без обмеження максимального розміру, у зв'язку з чим, відповідач, виплачуючи пенсію в меншому розмірі, діє всупереч вимогам чинного законодавства, тобто протиправно. Обчислення пенсії повинно здійснюватися у відсотковому відношенні до розміру грошового утримання працюючих суддів, тому, у разі зміни розміру грошового утримання суддів, що працюють на відповідній посаді, органи Пенсійного фонду здійснюють відповідний перерахунок раніше призначеної пенсії.

Оскільки ОСОБА_1 набула правового статусу судді у відставці з 16 квітня 2007 року, коли вказані правовідносини були врегульовані Законами України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року та «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, необхідно зобов'язати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю та визначити її у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 вересня 2015 року згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 07 грудня 2015 року, з урахуванням вже проведених за цей період виплат.

Разом з тим, суд не може погодитись з вимогою ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати перерахунок пенсії у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Тому вимога адміністративного позову в подальшому здійснювати перерахунок пенсії у разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді фактично є вимогою захисту права, яке на даний час не є порушеним.

Також, суд звертає увагу на те, що з самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основи один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Тобто, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 як державному службовцю та визначити її у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 вересня 2015 року згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 07 грудня 2015 року, з урахуванням вже проведених за цей період виплат, без зазначення кінцевої дати, вже свідчить про те, що відповідні виплати мають виплачуватись на постійній основи один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу.

Щодо вимог про звернення рішення суду у частині виплати пенсії в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання слід зазначити, що оскільки судом не вирішувались вимоги про присудження виплати пенсії, а лише про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, положення статті 256 КАС України в частині негайного виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, не можуть бути застосовані, вимога позивача про звернення постанови до негайного виконання не ґрунтується на законі, а тому не підлягає до задоволення.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 18, 94, 99, 104-106, 158-163, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Територіальне управління державної судової адміністрації у Запорізькій області, про визнання дій щодо відмови у належному перерахунку пенсії протиправними, зобовязання здійснити перерахунок пенсії державного службовця та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у належному здійсненні перерахунку пенсії державного службовця протиправними.

Зобов'язати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю та визначити її у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 вересня 2015 року згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 07 грудня 2015 року, з урахуванням вже проведених за цей період виплат.

Зобов'язати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю на підставі постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 08 серпня 2014 року у розмірі 90 % від розміру заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: