Справа № 303/114/16-а, 2а-303/20/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 876/922/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника громадянки Афганістану ОСОБА_6 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року в адміністративній справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Афганістану ОСОБА_6 та її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 про примусове видворення,

встановив:

У січні 2016 року позивач Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянки Афганістану ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому просив на підставі п.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусово видворити з України громадянку Афганістану ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно з дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 до країни походження.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Постановлено примусово видворити за межі території України громадян Афганістану ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 до країни походження - Афганістану.

З цією постановою суду першої інстанції від 13.01.2016 року не погодився представник відповідача адвокат ОСОБА_1 і подав апеляційну скаргу. Вважає апелянт, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, а також не враховані обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що згідно ч.5 ст.26, ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття цього рішення. Однак в матеріалах справи відсутнє та позивачем не надано рішення про примусове повернення відповідача з України, а також що таке рішення вручалося та не було виконане. Крім цього, на момент винесення оскаржуваної постанови суду відповідач була позбавлена можливості добровільно залишити територію України через адміністративне затримання. Також звертає увагу апелянт на те, що судом першої інстанції не було враховано рекомендації міжнародних організацій щодо обмеження повернення окремих соціальних груп в Афганістан.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 13.01.2016 р., у задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне затримання від 11.01.2016 року та протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 12.01.2016 р. видно, що відповідач разом з дітьми була затримана групою реагування Мукачівського прикордонного загону відділу прикордонної служби «Косино» на території Косинської сільської ради Берегівського району Закарпатської області на напрямку 242 прикордонного знаку, в 5 метрах до лінії державного кордону України з Угорщиною за спробу незаконного перетинання в складі групи осіб державного кордону України з Угорщиною поза пунктом пропуску, без відповідних документів, що посвідчують особу (а.с. 4, 5).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для примусового видворення відповідача за межі території України, виходячи з наступного.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України. Зокрема, передбачено, що органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у статті 26 вказаного Закону. Так, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України, за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затв. наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23.04.2012р. № 353/271/150, (далі - Інструкція №353/271/150) примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов'язання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов'язання.

Пунктом 2.1 Інструкції №353/271/150 встановлено, що Рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 1) готується у двох примірниках посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, яких затримано у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) та органу СБУ і затверджується начальником (заступником начальника) відповідного органу або особою, яка виконує його обов'язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 1.6 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (додаток 2) протягом 24 годин прокуророві за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.

Рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6) (п.2.5 Інструкції № 353/271/150).

Однак, в матеріалах справи відсутнє та позивачем не надано копії рішення про примусове повернення відповідача з України, а також не надано доказів того, що таке рішення вручалося відповідачу. При цьому, даний адміністративний позов про примусове видворення відповідача було подано позивачем до суду 12.01.2016 р., в той час, коли відповідач відбувала адміністративне затримання до 3-х діб, згідно протоколу про адміністративне затримання від 11.01.2016 року, і не мала об'єктивної можливості залишити територію України в добровільному порядку.

Крім цього, представником відповідача подано лист УДМС України у Волинській області від 29.01.2016 р. №0701/3адв, згідно з яким 21.01.2016 р. відповідач звернулася до УДМС України у Волинській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказана заява відповідно до п.1 ст.8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» прийнята до попереднього розгляду.

Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», зокрема ст.ст. 1, 12 Закону, передбачено, що перебування біженця (шукача статусу біженця) в процедурі визначення статусу біженця (включаючи оскарження) за наявності довідки про звернення за захистом в Україні, засвідчує законність перебування такої особи на території України.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Таким чином, оскільки на даний час не прийнято остаточного рішення щодо визначення статусу відповідача і на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», тому, згідно ч.8 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підстави для примусового видворення відповідача відсутні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанова суду першої інстанції винесена з неповним з'ясуванням всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника громадянки Афганістану ОСОБА_6 - задоволити.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року в адміністративній справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Афганістану ОСОБА_6 та її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 про примусове видворення - скасувати і прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Афганістану ОСОБА_6 та її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 про примусове видворення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.02.2016 року.