Справа № 810/1273/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року №810/1273/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко Ж.Ю., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі до Публічного акціонерного товариства «Арксі», Відкритого акціонерного товариства «Іскра» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій

Суть спору: Управління Пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області (далі позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Арксі» (далі відповідач-1) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно списку №2 в загальному розмірі 3017,55 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року до участі у справі в якості відповідача залучено Відкрите акціонерне товариство «Іскра» (далі відповідач-2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Публічне акціонерне товариство «Арксі» має перед позивачем заборгованість зі сплати відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за січень, лютий і березень 2015 року у розмірі 3017,55 грн. по пенсіонеру ОСОБА_1, який добровільно не сплачено.

Територіальні органи Пенсійного фонду України в силу закону здійснюють функції з контролю за правильністю, повнотою нарахування і своєчасністю сплати страхувальниками внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а також стягнення заборгованості за страховими внесками, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача-1 суми вказаної заборгованості.

Відповідач-1 позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що у розрахунках фактичних витрат, на підставі яких утворилась заборгованість, що є предметом позову, визначено обовязок відповідача-1 із відшкодування витрат на виплату пільгової пенсії ОСОБА_1 не лише за період, коли такий пенсіонер працював на державному концерні «Арксі», правонаступником якого є відповідач-1, а й за час роботи на Боярському машинобудівному заводі «Іскра», у той час як правонаступником останнього є Відкрите акціонерне товариство «Іскра».

Таким чином, відповідач-1 вважає, що розрахунок фактичних витрат, на підставі якого за твердженнями позивача у ПАТ «Арксі» утворилась заборгованість, містить недостовірні дані в частині стажу роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Арксі», що потягнуло за собою невірне визначення позивачем розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню.

Крім того, відповідач-1 звертає увагу суду, що ПАТ «Арксі» виконало обовязок щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_1П пропорційно періоду його роботи на підприємстві, правонаступником якого є відповідач-1, що підтверджується наданими до суду платіжними документами.

Відповідач-2 з приводу заявлених позовних вимог надав суду письмові пояснення, відповідно до яких розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонеру ОСОБА_1 до ВАТ «Іскра» за січень-березень 2015 року не надходили, відтак зазначає про відсутність у нього підстав та обовязку відшкодовувати Управлінню Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області відповідні витрати.

Разом з тим не заперечував, що ОСОБА_1 частину трудового стажу, що дає право на пільгову пенсію, здобув на Боярському машинобудівному заводі «Іскра», правонаступником якого є ВАТ «Іскра».

У судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Додатково зазначив, що починаючи з вересня 2015 року відповідний обовязок по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 покладено на ВАТ «Іскра», оскільки останнє видало довідку, якою підтвердило пільговий стаж ОСОБА_1 на Броварському машинобудівному заводі «Іскра». Проте зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії та стягнення відповідних виплат з ВАТ «Іскра» до вересня 2015 року, тому наполягав на задоволенні позову з постановленням рішення про стягнення суми заборгованості з одного з відповідачів.

Відповідач-1 та відповідач-2 у задоволенні позовних вимог просили відмовити спираючись на мотиви, наведені у письмових запереченнях та поясненнях по суті заявлених вимог.

В судове засідання 03.11.2015 року представники сторін не зявились, були сповіщені належним чином, при причини неявки в судове засідання не повідомили. Проте в матеріалах справи містяться клопотання від позивача та відповідача-1 про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були сповіщені про дату, час та місце розгляду справи належним чином та завчасно, позивача та відповідач-1 проти розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечували, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2012 року до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області (далі також УПФУ в Києво-Святошинському районі) звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії (т.1, а.с. 134).

Рішенням УПФУ в Києво-Святошинському районі, оформленим протоколом від 20 квітня 2012 року №18015, ОСОБА_1 призначена і виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, що був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (т.2, а.с. 8).

У січні 2015 року позивачем було сформовано та направлено на адресу відповідача-1 розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2015 року, згідно з яким відповідачеві-1 визначено суму витрат за пенсіонером ОСОБА_1 з січня 2015 року в розмірі 1005,85 грн. (т.1, а.с. 8 ; т.2, а.с. 97).

Витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_1 на пільгових умовах за січень-березень 2015 року на загальну суму у розмірі 3017,55 грн. відповідачем не відшкодовані, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

За правилами статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування врегульовані Законом України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон №1058-ІV). Цим законом визначено, зокрема, принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками тощо.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону; а згідно частини третьої статті 18 цього закону вони є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що призначені особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Проте, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди підпунктом 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статтями 27 та 28). При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності таким Законом.

Тобто, пенсійне законодавство України встановлює обов'язок щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підприємствами та організаціями, які мають у своїх виробничих підрозділах робочі місця із шкідливими умовами праці.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженій постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі Інструкція №21-1).

Відповідно до приписів пункту 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції №21-1 щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За приписами пункту 6.2 Інструкції №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, пунктом 6.3. Інструкції №21-1 передбачено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи за Списком №2, визначено, зокрема, пунктами «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до підпункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, право на пенсію за віком на пільгових умовах для чоловіків Закон №1788-ХІІ повязує з наявністю двох умов: досягненням особою 55 років та наявністю трудового стажу понад 30 років, у тому числі стажу роботи на роботах (посадах) за списком №2 не менше 12 років та 6 місяців.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 2.14 даної Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій". Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до розрахунку стажу, що є додатком до протоколу про призначення пенсії №18015 від 20 квітня 2012 року, стаж роботи ОСОБА_1 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників складає 14 років 3 місяці, 19 місяців, з них 3 роки 9 місяців 16 днів на ВАТ «ШБУ-41» і 10 років 6 місяців 3 дні на ПК ВАТ «Арксі» (т.2, а.с. 9).

Судом встановлено, що до пільгового стажу роботи ОСОБА_1, який дає право на пенсію відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здобутого на ВАТ «Арксі», позивачем включено період роботи ОСОБА_1 на Боярському машинобудівному заводі «Іскра».

Так, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 останній працював на Боярському машинобудівному заводі «Іскра»: з 23 січня 1975 року по 26 квітня 1975 року слюсарем 2 розряду (запис №5); з 19 жовтня 1977 року по 29 грудня 1978 року - слюсарем-інструментальником 2 розряду (запис №7); з 2 серпня 1979 року - слюсарем-інструментальником 3 розряду в цех №2 (запис №14); з 8 січня 1981 року присвоєний 2 розряд холодно-штампувального обладнання (запис №15); з 8 червня 1981 року переведений перекваліфікантом електрозварником (запис №16); з 29 вересня 1981 року по 1 лютого 1991 року - електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах (запис №17); з 1 лютого 1991 року по 1 квітня 1992 року - електрозварником ручного зварювання (запис №22) (т.1, а.с. 154-159).

З 16 жовтня 1993 року по 15 листопада 1995 року ОСОБА_1 працював електрозварником 6 розряду в Державному концерні «Арксі» (запис №29).

Зясовуючи питання правонаступництва між Боярським машинобудівним заводом «Іскра» та ВАТ «Арксі», судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Концерну «Арксі», затвердженого рішенням виконавчого комітету Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів №389 від 17 грудня 1991 року, Державне господарське обєднання підприємств і організацій «Арксі» засноване рішенням зборів уповноважених представників підприємств і організацій засновників, яке оформлене протоколом №1 (т.2, а.с. 38).

Як вбачається з пункту 6.5 Статуту Концерну «Арксі» до складу концерну увійшло 30 підприємств і організацій, в тому числі Боярський машинобудівний завод «Іскра», спеціальне конструкторсько-технологічне бюро «КОТЕФ», мале підприємство «Полум'я», працівником яких був ОСОБА_1

За змістом пунктів 2.5 та 2.9 Статуту Концерну «Арксі» підприємства та організації, які вступили в Концерн зберігають господарську самостійність і ведуть діяльність у відповідності зі своїми статутами з врахуванням зобовязань, які приймаються ними при вході в Концерн. Концерн не відповідає за зобовязаннями підприємств і організацій, які входять до його складу, а вони не відповідають за зобовязаннями концерну і одне одного.

Наказом Державного концерну «Арксі» від 31 січня 1992 року №10 «Про затвердження організаційної структури концерну «Арксі» затверджено наступні структурні одиниці Концерну: Боярський машинобудівний завод «Іскра», державне спеціальне конструкторсько-технологічне бюро (ДСКТБ), малі підприємства основного та допоміжного виробництва (т.2, а.с. 28).

Наказом державного концерну «Арксі» від 23 березня 1993 року №111 «Про реорганізацію виробничої структури» з 1 квітня 1993 року виробничу діяльність всіх малих підприємств Концерну припинено.

Цим же наказом затверджено нову структуру державного концерну «Арксі» в складі самостійних структурних підприємств: державний завод «Іскра»; державне спеціальне конструкторсько-технологічне бюро (ДСКТБ), торгово-виробничий комбінат; ремонтно-будівне управління «Контакт» (т.2, а.с. 34).

21 травня 1993 року першим заступником Міністра машинобудування, військово-промислового комплексу затверджено нову редакцію Статуту Державного концерну «Арксі», який перереєстровано розпорядженням Представника Президента України в Києво-Святошинському районі за №656 від 31 травня 1993 року (т.2, а.с. 53-66).

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Державне підприємство Державний концерн «Арксі» є добровільним обєднанням підприємств Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії, розташованих на території України з централізацією управлінських і господарських функцій, яке створено на основі поєднання виробничих, наукових і комерційних функцій з делегуванням Концерну цих функцій Учасниками і з метою задоволення потреб народного господарства України у виробах виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання на основі обєднання зусиль та підвищення ефективності діяльності підприємств, які входять до його складу.

Згідно пункту 1.2 Статуту державного концерну «Арксі» учасниками Концерну є юридичні особи підприємства, а саме: державний завод «Іскра», державне спеціальне конструкторсько-технологічне бюро «Котеф», державне ремонтно-будівельне управління «Контакт», державний торгівельно-виробничий комбінат «Кристал».

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 3 січня 1996 року №7/2 ВП Державне підприємство Державний концерн «Арксі» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Арксі» (т.2, а.с. 67).

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Арксі» є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Арксі», яке є правонаступником Державного підприємства Державний концерн «Арксі», який був заснований рішенням загальних зборів учасників Концерну в грудні 1991 року.

У свою чергу, Боярський машинобудівний завод «Іскра», правонаступником якого є державне підприємство завод «Іскра», і яке у подальшому перетворене у Відкрите акціонерне товариство «Іскра» згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 15 листопада 1995 року №7/64-ВП, було учасником Державного концерну «Арксі».

Суд зазначає, що концерн є однією з форм обєднання підприємств, тобто господарською організацією, яка утворюється у складі двох або більше підприємств з метою координації їх виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.

Правовий статус концернів, як об'єднання підприємств, на час утворення Державного концерну «Арксі» було врегульовано Законом України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року № 887-XII. За визначенням, наведеним у статті 3 цього закону, концерни це статутні об'єднання підприємств промисловості, наукових організацій, транспорту, банків, торгівлі тощо на основі повної фінансової залежності від одного або групи підприємців.

Цією ж статтею передбачено, що підприємства, які входять до складу зазначених організаційних структур, зберігають права юридичної особи, і на них поширюється дія цього Закону.

Отже, концерн є самостійною юридичною особою, що не відповідає за зобовязаннями підприємств, які є його учасниками.

Таким чином, суд зазначає, що ПАТ «Арксі» не є правонаступником Боярського машинобудівного заводу «Іскра», державного підприємства завод «Іскра», з чого слідує, що позивач, здійснюючи розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1, помилково відніс стаж роботи ОСОБА_1 на Боярському машинобудівному заводі «Іскра» до стажу роботи вказаного пенсіонера на ПАТ (ВАТ) «Арксі».

Крім того, суд бере до уваги, що Публічним акціонерним товариством «Іскра» видана довідка від 2 вересня 2015 року №31 про пільговий стаж ОСОБА_1, відповідно до якої Боярський машинобудівний завод був перетворений у ВАТ «Іскра» на підставі рішення Регіонального Фонду державного майна України по Київській області від 15 листопада 1995 року №7-64 (т.2, а.с. 102).

Розглядаючи вимоги позивача суд також враховує, що правомірність включення до розрахунку витрат на виплату і доставку пенсії громадянину ОСОБА_1 було предметом дослідження в адміністративній справі № 810/4702/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Арксі» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з лютого по травень 2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 810/4702/14 позов Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Арксі» заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, у тому числі, по наведеній вище особі.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року зазначене судове рішення скасовано та ухвалено нове, яким вищезазначену заборгованість стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Іскра».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, Київській апеляційний адміністративний суд зазначив, що у ПАТ «Арксі» відсутній обовязок відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій ОСОБА_1, оскільки правонаступником підприємств, на яких працював останній, є ВАТ «Іскра».

Зважаючи на ту обставину, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи, ПАТ «Арксі» зобовязане здійснювати відшкодування витрат позивача в частині пенсії, призначеної ОСОБА_1 пропорційно до стажу роботи останнього на ПАТ «Арксі».

Проте, така обставина не враховувалась при виставленні розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідачу-1, а тому частка покриття витрат ПАТ «Арксі», вказана у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, визначена позивачем неправильно.

З огляду на викладене, у ПАТ «Арксі» відсутній обов'язок щодо відшкодування витрат позивача на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_1 за січень-березень 2015 року у розмірі, що визначений у розрахунку.

Одночасно з цим, суд зазначає, що визначення частини, яку зобов'язані відшкодовувати відповідачі зважаючи на стаж роботи ОСОБА_1 на кожному з підприємств є обовязком саме територіальних органів Пенсійного фонду України, а суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не уповноважений на вирішення питань, які належать до виключної компетенції субєкта владних повноважень.

У звязку з чим, суд не вбачає підстав для самостійного визначення частки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що підлягає відшкодуванню кожним з відповідачів за січень-березень 2015 року.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач як субєкт владних повноважень належних і достатніх доказів в підтвердження наявності підстав для стягнення з відповідача-1 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за січень-березень 2015 року у розмірі 3017,55 грн. не надав. Крім того, розрахунки фактичних витрат за січень-березень 2015 року у розмірі 3017,55 грн. відповідачу-2 позивачем не виставлялись, відтак у відповідача-2 відсутня заборгованість по відшкодуванню таких витрат, адже обовязок по відшкодуванню виникає лише після отримання відповідних розрахунків.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. В матеріалах справи відсутні докази понесення відповідачами судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.