Справа № 724/1991/15-а
Суддя: Туржанський В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

18.02.16 Справа №717/1854/15-А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року смт. Кельменці

08 година 30 хвилин

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

з участю

представників відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області про визнання протиправною відмови у виплаті довічного грошового утримання та зобовязання виплачувати довічне грошове утримання, -

СТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

1. Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області від 11 грудня 215 року у виплаті йому довічного грошового утримання в розмірі 80% від 19488 гривень.

2. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від заробітної плати - 19488 гривень, починаючи з 03 січня 2014 року.

Позивач ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився та надіслав до суду заяву у просить слухати справу у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала повністю та пояснила, що ОСОБА_3 працював до 31 грудня 2014 року. Відповідно до Постанови правління ПФУ від 25.01.2008 року №3-1 щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду. Крім того, розмір довічного грошового утримання ОСОБА_3 вже визначений рішенням суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнала повністю та пояснила, що з 01 червня 2015 року призначення пенсій згідно Закону України „Про судоустрій і статус суддів припинено. Довічне грошове утримання призначено ОСОБА_3 згідно до його заяви від 17 січня 2015 року, оскільки він звільнений з посади 25 грудня 2014 року і наказ по суду виданий 31 грудня 2014 року. Згідно заяви ОСОБА_3 і поданих ним документів довічне грошове утримання призначене з 01 січня 2015 року. З 20 квітня 2015 року згідно заяви ОСОБА_3 його переведено на пенсію призначену згідно Закону України „Про державну службу. У 2014 році позивач перебував на посаді судді і отримував заробітну плату. В даний час позивач отримує пенсію в розмірі 70 % заробітної плати.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився 2 січня 1949 року та з 26 січня 1993 року по 25 грудня 2014 року працював на посаді судді Хотинського районного суду Чернівецької області. Відповідно до ст. 102 Закону України „Про судоустрій і статус суддів суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років. ОСОБА_3 у 2013 році подав заяву про звільнення з посади судді в зв'язку з досягненням ним 2 січня 2014 року шістдесяти п'яти років, однак був звільнений постановою Верховної Ради України лише 25 грудня 2014 року, тобто майже через рік після досягненням ним шістдесяти п'яти років. 17 січня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі із заявою про призначення йому довічного грошового утримання. Згідно розпорядження № 163728 від 3 лютого 2015 року управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області позивачу було призначено довічне грошове утримання в розмірі 60% від заробітної плати - 8526 гривень, що становить 5115 гривень 60 копійок.

Згідно постанови Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2015 року розпорядження № 163728 від 3 лютого 2015 року управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області про призначення ОСОБА_3 довічного грошового утримання було визнано протиправним та скасовано. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області призначити позивачу ОСОБА_3 довічне грошове утримання в розмірі 70% (сімдесят відсотків) від грошового утримання судді - 18270 гривень, починаючи з 1 січня 2015 року.

20 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі із заявою про переведення його із одного виду пенсії на інший, а саме просив виплачувати йому пенсію як державному службовцю.

Згідно до розпорядження управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі №163728 від 28 квітня 2015 року ОСОБА_3 з 20 квітня 2015 року призначено пенсію як державному службовцю.

10 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі із заявою, у якій просив виплачувати йому щомісячне грошове утримання згідно постанови Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2015 року замість пенсії яку призначено на умовах ст. 37 Закону України „Про державну службу згідно заяви від 20 квітня 2015 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі, яке викладене в листі №16/М-11 від 14 серпня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з тих підстав, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Крім того, в листі зазначено, що ОСОБА_4 вже використав право вибору пенсійних виплат.

Згідно рішення Кельменецького районного суду від 19 листопада 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі яке викладене в листі №16/М-11 від 14 серпня 2015 року про відмову ОСОБА_3 у виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області виплачувати позивачу ОСОБА_3 довічне грошове утримання в розмірі 70% (сімдесят відсотків) від грошового утримання судді - 18270 гривень, починаючи з 10 серпня 2015 року.

30 листопада 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі із заявою у якій просив виплачувати йому довічне грошове утримання у розмірі 80 % від заробітної плати 19488 гривень, починаючи з 03 січня 2014 року.

11 грудня 2015 року Рішенням управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі, яке викладене в листі №28/М-11 ОСОБА_3 відмовлено у виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітної плати судді.

Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши докази подані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач був звільнений з посади судді постановою Верховної Ради України 25 грудня 2014 року в зв'язку з досягненням шістдесяти п'яти років за заявою про відставку, а також, що позивач має вислугу більше 20 років.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На час звернення позивача до Вищої ради юстиції в 2013 році була чинною норма частини 3 статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, яка передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до положень статті 126 Конституції України суддя у разі подання ним заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням звільняється з посади органом, що його обрав або призначив - в даному випадку Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року позивача було звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Законом України від 27 березня 2014 року №1166 „Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, який набрав законної сили з 1 квітня 2014 року, змінено редакцію частини 3 статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, та визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (25 грудня 2014 року).

Така позиція узгоджується із постановою ВАС України від 25 листопада 2015 року по справі К/800/34687/15 (54052287).

Суд вважає безпідставними посилання позивача на Постанову ВСУ від 10 лютого 2015 року по справі №21-630а14. Зокрема в даній постанові визначено правову позицію щодо часу виникнення правовідносин по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №1-2/2013, ухвалено раніше ніж набрав чинності Закон України від 27 березня 2014 року № 1166 „Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, а тому його висновки не розповсюджуються на положення вказаного Закону.

Статтею 19 Конституції України, закріплено обов'язок органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 25 грудня 2014 року, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 25 грудня 2014 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Відповідно до ст.129 Закону України „Про судоустрій і статус суддів суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України „Про Конституційний Суд України та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється з 01.01.2013 року у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, визначених законом. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 20 років - 50 відсотків відсотків посадового окладу.

Враховуючи вказані вище вимоги законодавства, на момент звільнення позивача ОСОБА_3 з посади в зв'язку з досягненням шістдесяти п'яти років за заявою про відставку, тобто 25.12.2014 року, відповідно до чинних на цю дату вимог Закону України „Про судоустрій і статус суддів позивач ОСОБА_3 мав право на суддівську винагороду, яка складалася з посадового окладу, який дорівнював 10 мінімальним розмірам заробітних плат, тобто 12180 гривень та з щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 50 відсотків від посадового окладу, тобто 6090 гривень, а всього 18270 гривень.

В матеріалах справи відсутні докази які б стверджували, що на момент звільнення позивача ОСОБА_3 з посади судді у зв'язку з досягненням шістдесяти п'яти років він займав адміністративну посаду в суді. У звязку з цим суд не враховує як доказ довідку №58 видану 28 вересня 2015 року ТУ ДСА в Чернівецькій області.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися позивачу ОСОБА_3 у розмірі 70 відсотків від суддівської винагороди ОСОБА_3, яка складає 18270 гривень, тобто в сумі 12789 гривень.

Вказана обставина встановлена постановою Кельменецького районного суду від 27 квітня 2015, яка набрала законної сили.

Згідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891 Щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день приймання органом, що призначає щомісячне довічне утримання, письмової заяви та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Крім того, суд враховує, що до 01 січня 2015 року Мартинюк А,О. отримував пенсію за віком, з 01 січня по 19 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримував довічне грошове утримання судді у відставці, з 20 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримує пенсію як державний службовець і до 10 серпня 2015 року ОСОБА_3 не звертався до управління Пенсійного фонду із заявою про переведення його з пенсії державного службовця та довічне грошове утримання судді у відставці.

Таким чином, відсутні підстави для зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання за період до 01 січня 2015 року та з 20 квітня про 09 серпня 2015 року.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідач та його представники в порушення ч.2 ст.71 КАС України не надали суду належних та допустимих доказів, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що рішення управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі, яке викладене в листі №16/М-11 від 14 серпня 2015 року про відмову ОСОБА_3 у виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було прийнято відповідно до вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин 25.12.2014 року.

На підставі ст. 22 Конституції України, ст. 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, в редакції станом на 25 грудня 2014 року, керуючись ст.ст. 2,5,7,9,14,86,94,158,159,160,161,162,163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її отримання сторонами до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кельменецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: