Справа № 2-а-2215/10
Суддя: Личковаха О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-2215/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі судді Личковахи О.О., розглянувши у порядку скороченого провадження в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобовязання УПФ України в Хорольському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобовязання УПФ України в Хорольському район здійснити перерахунок та виплату пенсії .

В позовній заяві вказував, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії. При освідченні в Полтавській обласній медико-соціальній експертній комісії 09.11.2009 року його було визнано інвалідом 2-ї групи по захворюванню, пов"язаному із виконанням обов"язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково. З 16.11.2010 року він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Хорольському районі і вважає, що йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2 групи, неправильно нарахована державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, оскільки згідно ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він повинен отримувати державну пенсію у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком і згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", повинен отримувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Згідно ж довідки управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі від 23.12.2010 року № 1536/02 основний розмір його пенсії призначено згідно постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначена та виплачується згідно постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", тобто не у розмірах , визначених ст.54,50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вказував позивач, на своє звернення із заявою до відповідача про перерахунок його пенсії у розмірах, визначених ст.ст.54,50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він 23.11.2010 року за № 1536/02 отримав відмову, яку рахує неправомірною, тому просив визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області у непроведенні йому перерахунку основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 16.11.2010 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити йому перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати, починаючи з 16 листопада 2010 року , та зобовязати відповідача здійснювати йому в подальшому, в разі збільшення розміру мінімальної пенсії за віком чи розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, перерахунок його пенсії відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив справу слухати за його відсутності.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської подав письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії , інвалідом 2 групи безстроково, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) Серія А № 138022 с, виданим 24.12.2007 року, посвідченням інваліда 2-ї групи Серія Б № 504819, виданим 13.11.2007 року, довідкою Сер. МСЕ - № 0396739 від 09.11.2010 року, згідно якої йому з 09.11.2010 року встановлена 2 група інвалідності по захворюванню, пов"язаному із виконанням обов"язків війської служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково.

Враховуючи зазначений статус позивача, останньому відповідно до повідомлень управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі № 1536/02 від 23.12.2010 року з 16.11.2010 року призначено пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії по 2 групі інвалідності, інвалідність повязана з виконанням обовязків військової служби. Структура місячної виплати складається з основного розміру пенсії, додаткової пенсії інвалідам 2 групи внаслідок ЧК (ст.49) , підвищення інвалідам армії, прирівняним до інвалідів війни 2 групи, щомісячної цільової грошової допомоги на проживання інвалідам війни 2 групи згідно Закону України Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни від 16.03.2004 р. № 1603-ІУ із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2192-ІУ від 18.11.2004 р., що набрав чинності з 01.01.2005 р . Основний розмір пенсії призначено згідно постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 р. Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначена згідно постанови КМУ від 28.05.2008 р. № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача про те, що ним позивачу правомірно з 16.11.2010 року нарахована і виплачується пенсія відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами внесеними Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року та Постанов Кабінету Міністрів України № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року та № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року, на думку суду, сформовані на підставі неправильного розуміння змісту вказаних норм чинного законодавства, спростовуються наданими доказами та матеріалами справи, а тому не можуть бути застосовані судом при прийняті рішення. Вказаний висновок суду зроблено на підставі наступного.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 року було внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема змінено розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в бік зменшення, визначивши її у процентах прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З дотриманням зазначених змін, які були внесені Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року, фактично прийняті Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року при нарахуванні та виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, застосуванню підлягають норми ст. ст.54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року. І після цього ні у 2009 році, ні у 2010 році ніякими законодавчими актами не вносилися зміни в редакцію ст. ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія їх не зупинялася, отже, відповідач з 16.11.2010 року мав діяти у відповідності з приписами діючих норм ст. ст. 54,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нараховувати та здійснювати виплату позивачу державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо нарахування і виплати державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 16.11.2010 року підлягають задоволенню .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, на думку суду, при визначені розміру державної пенсії та додаткової пенсії позивача, починаючи з 16.11.2010 року, підлягають застосуванню ч. 4 ст. 54 , ч.1 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року, які суттєво обмежують і погіршують конституційні права позивача.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій позивачу в даному випадку, на думку суду, виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказаний висновок суду зроблений на підставі того, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України № 1058-ІV, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Застосовування прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як розмір мінімальної пенсії за віком, під час обчислення зазначеного виду пенсії позивачу є обґрунтованим, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України, та права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, є чинною на даний час, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, підлягають задоволенню вимоги про зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок державної пенсії і додаткової пенсії у відповідності до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України № 523 від 30.05.1997 року «Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 16.11.2010 року.

Беручи до уваги викладене вище, на думку суду, вимоги позивача про визнання неправомірними дій управління Пенсійного Фонду України в Хорольському районі Полтавської області щодо відмови йому в перерахунку та виплаті пенсії згідно чинного законодавства є законними, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають до задоволення.

Крім того, суд, не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача здійснювати в подальшому, в разі збільшення розміру мінімальної пенсії за віком чи розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки дані дії є одним з обовязків відповідача, який закріплено Законом, а тому зобовязувати відповідача вчиняти дії, які є його обовязком, в майбутньому, не маючи при цьому доказів їх невиконання після розгляду справи судом, немає підстав.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного , керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 11 ч.2, 17, 94, 158-163, 183-2 ,186 , 256 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року ,ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобовязання УПФ України в Хорольському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії задоволити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Хорольському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті йому пенсії згідно чинного законодавства.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 16 листопада 2010 року, виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та проводити відповідні виплати з 16 листопада 2010 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанова суду, прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України піддягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Головуючий :