Справа № 802/2847/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2016 р. Справа № 802/2847/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про: визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог пп. 3, 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, 08.04.2014р. Департаментом соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації надіслано лист №04-1580 до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України для переоформлення на доньку померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 автомобіля, який був виданий йому органами соціального захисту населення.

ОСОБА_1 з такими діями відповідача не погоджується, в зв'язку з чим звернулась з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить: визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації; зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації призупинити дію листа №04-1580 від 08.04.2014р. до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України; надати можливість переоформити на позивача автомобіль «ЗАЗ -11020632», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься клопотання (вх. №2452 від 10.02.2016р.) про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Третя особа в судове засідання не з'явилась. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Як видно із довідки Головного управління праці та соцзахисту населення Вінницької ОДА №04-1052 від 26.04.2006р. ОСОБА_3 через Головне управління праці та соціального захисту населення отримав безкоштовно автомобіль «Таврія» 1102 із звичайним керуванням з наступним переобладнанням.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого повторно 07.03.2015р. відділом ДРАЦС по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області.

08.04.2014р. ОСОБА_2 звернулась до Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА із заявою, в якій просить здійснити розрахунок залишкової вартості автомобіля, яким був забезпечений її батько (ОСОБА_3.) та надати дозвіл на його викуп.

08.04.2014р. відповідач надіслав лист №04-1580 до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України для переоформлення на доньку ОСОБА_3 - ОСОБА_2 автомобіля «ЗАЗ -11020632», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, який був виданий інваліду органами соціального захисту населення. У вказаному листі відповідач зазначив про те, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006р., автомобіль знімається з обліку в органах соціального захисту населення та переходить у власність ОСОБА_2 у зв'язку із сплатою до спеціального фонду державного бюджету нарахованої суми коштів (4665 грн. 91 коп.). Також в листі зазначено, що свідоцтво про реєстрацію вищезазначеного автомобіля було втрачено та при необхідності Департамент не заперечує щодо видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2

Як зазначила в позовній заяві позивач та видно з довідки №359 від 29.01.2014р., виданої виконкомом Крижопільської селищної ради ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 і проводила його поховання.

Також позивач вказує, що вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.06.2007р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 На підтвердження даного факту на адресу суду в подальшому було направлено рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28.04.2015р. у справі №134/1839/14-ц.

Позивач зверталася до відповідача із заявами про відкликання або призупинення дії листа Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 08.04.2014р. та просила надати можливість залишити автомобіль за нею шляхом сплати коштів до державного бюджету. При цьому у вказаних заявах вона посилалась на п. 16 постанови Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006р. «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» та зазначала, що єдиним членом сім`ї ОСОБА_3 з 2006 року була ОСОБА_1

Листом від 11.04.2014р. №04-1553 Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації повідомив позивачу, що підстав для відкликання листа Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 08.04.2014р. не має.

Листом від 25.04.2014р. №04-1774 відповідач повідомив ОСОБА_1, що на її повторне звернення Департаментом надіслано запит на Міністерство соціальної політики України разом з копіями її документів.

В подальшому ОСОБА_1 разом із супровідним листом від 20.05.2014р. №04-2078/1 Департаментом надіслано копію запиту на роз'яснення, яке було надіслано на адресу Міністерства соціальної політики України та відповідь Міністерства від 15.05.2014р.

Оскільки позивачу було відмовлено в наданні дозволу на переоформлення автомобіля, вона подала скаргу до Міністерства соціальної політики України на дії Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації.

Міністерство соціальної політики у своєму листі-відповіді від 20.06.2014р. №1228/19/93-14 зазначило про відсутність законодавчих підстав для надання дозволу ОСОБА_1 на переоформлення автомобіля, яким було забезпечено ОСОБА_3, оскільки позивач не була зареєстрована за однією адресою разом з ОСОБА_3, що суперечить Порядку забезпечення інвалідів автомобілями.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 (далі - Порядок) визначає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" ( 2344-14 ) (далі - автомобіль) інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано (далі - місце реєстрації) в Україні в установленому законодавством порядку.

Відповідно до абз. 6-8 п. 16 Порядку, визначено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_3 і його донька - ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідками № 1030 та №1032 від 31.03.2014 р., виданими виконкомом Крижопільської селищної ради. ОСОБА_3 був зареєстрований за даною адресою до дня своєї смерті.

Відповідно довідки - рахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля, ступінь зношеності автомобіля становить 78, 12%, вартість автомобіля (з урахуванням ступеню зношення та суми сплаченої за нього інвалідом) - 4665 грн. 91 коп.

08.04.2014р. ОСОБА_2 звернулась до Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА із заявою, в якій просить здійснити розрахунок залишкової вартості автомобіля, яким був забезпечений її батько (ОСОБА_3) та надати дозвіл на його викуп. Третьою особою було сплачено залишкову вартість автомобіля в розмірі 4665 грн. 91 коп.

Таким чином, відповідач при підготовці та направленні листа № 04-1580 від 08.04.2014р. на адресу Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України для переоформлення на доньку ОСОБА_3 - ОСОБА_2 автомобіля діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Отже, стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача при підготовці та направленні листа №04-1580 від 08.04.2014р. до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України для переоформлення на доньку ОСОБА_3 - ОСОБА_2 автомобіля та про зобов'язання відповідача призупинити дію вищезазначеного листа, суд зазначає наступне. Так, оскільки у Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації не було підстав для відмови ОСОБА_2 у сплаті залишкової вартості автомобіля «ЗАЗ -11020632», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 в розмірі 4665 грн. 91 коп. та переоформленні на неї вказаного автомобіля, то суд зазначає, що дії відповідача при підготовці та направленні листа №04-1580 від 08.04.2014р. на адресу Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УДАІ УМВС України були правомірними, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про надання можливості ОСОБА_1 переоформити на себе автомобіль «ЗАЗ -11020632», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, суд зазначає таке.

Як зазначено в листі від 08.04.2014р. №04-1580 ОСОБА_2 сплатила вартість автомобіля до спеціального фонду державного бюджету в розмірі 4665 грн. 91 коп. Варто зазначити, що автомобіль може бути переоформлений лише на одного з членів сім`ї, а тому враховуючи абз. 9 п. 16 Порядку та те, що ОСОБА_2 сплачено залишкову вартість автомобіля, суд вважає, що в задоволенні цієї позовної вимоги також належить відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи правомірність дій Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації та відсутність правових підстав для переоформлення автомобіля «ЗАЗ -11020632», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 на ОСОБА_1, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України підстав для присудження судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович