Справа № 822/42/16
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/42/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім Поділля" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. за №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що основна сума завищення бюджетного відшкодування - 131195 грн. відповідачем була нарахована за результатами господарської операції з передавання будівельних матеріалів у вигляді пайового внеску ОК ЖБК "Добробут 2015". Податковий кредит по даній операції відображено вірно, а посилання податкового органу на норми, які регулюють корпоративні права, та на помилкове відображення операції у бухгалтерському обліку, є безпідставними.

Стосовно нарахування, посилаючись на визначення амортизації, іншої суми з ПДВ (98 грн.) по операціях з надання в оренду спортивного обладнання, вказує на помилковість порівняння два зовсім різних об'єкти - вартості послуги та амортизації обладнання.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представники відповідача проти позову заперечили, пояснили, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті в межах та на підставі чинного законодавства як результат виявлених порушень, на підтвердження чого були подані письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, працівником відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Агрохім Поділля" бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника податку у банку за вересень 2015 р., про що складено акт №4326/15-2/37016964 від 04.12.2015 р.

В акті перевірки було встановлено, зокрема, порушення п.188.1 ст.188, п.196.1 ст.196, п.п.14.1.90 п.14.1 ст.14, абз. а) п.198.5 ст.198, п.189.1 ст.189, п.200.1, п.200.2, абз. "б" п.200.4 ст.200 ПК України та п.5 розділу IX Порядку заповнення та подання звітності з ПДВ, затвердженого наказом МФУ №966 від 23.09.2014 р., в результаті чого ТОВ "Агрохім Поділля" завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ у вересні 2015 р. на 120523 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.01.2016 р. за №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 120523 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 30131 грн.

Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, базуються на наступному.

По-перше, податковим органом встановлено наявність договорів оренди обладнання між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно яких ТОВ "Агрохім Поділля" передає в строкове платне користування спортивне обладнання строком на 3 роки з правом пролонгації. Під час проведення перевірки головному бухгалтеру ТОВ "Агрохім Поділля" було вручено запит про надання пояснень та копій документів, що підтверджують розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів.

Враховуючи показники отриманої відповіді та положення п.188.1 ст.188 ПК України, перевіркою зроблено висновок, що собівартість послуг є нижчою від ціни придбання обладнання (враховуючи показник амортизації, розмір орендної плати має бути вищим - не 4000 грн., а 4381,98 грн./4204,33 грн); платником занижено базу оподаткування на 489 грн., та відповідно занижено суму податкових зобов'язань на 98 грн.

По-друге, позивачем було здійснено господарську операцію з передавання будівельних матеріалів у вигляді пайового внеску ОК ЖБК "Добробут 2015" згідно договору №3 про сплату пайових внесків від 01.07.2015 р., відповідно до якого ЖБК зобов'язується організувати будівництво зблокованих житлових будинків по вул.Старокостянтинівське шосе 1/1 в м.Хмельницький, здати в експлуатацію та передати у власність один житловий будинок члену ЖБК, який повністю сплатив пайовий внесок.

Загальна сума пайового внеску становить 2125000 грн., при цьому сторони домовились, що внесення пайового внеску може здійснюватись грошовими коштами або будівельними матеріалами.

У вересні 2015 р. ТОВ "Агрохім Поділля" на виконання умов договору передано ТМЦ (будівельні матеріали) як пайовий внесок в ОК ЖБК "Добробут 2015", що оформлено актом приймання-передачі матеріалів №1 від 30.09.2015 р. на суму 869124,25 грн.

В бухгалтерському обліку ТОВ "Агрохім Поділля" передання ТМЦ відображено наступними проводками: - дебет рах. 151 "Капітальне будівництво" на суму 869284,87 грн.; - кредит рах .201 "Сировина та матеріали" на суму 869284,87 грн.

Однак відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій передання ТМЦ як пайовий внесок відображається записом по дебету рахунка 37 "Розрахунки з різними дебіторами" і кредиту рахунка 20 "Виробничі запаси".

Крім цього, посилаючись на п.п.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПК України та п.п.196.1.1. п.196.1 ст.196 ПК України, перевіркою зроблено висновок, що пай в кооперативі - одна з форм існування корпоративних прав. Таким чином, внесення пайового внеску в кооператив в обмін на корпоративні права не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Враховуючи вимоги абз. а) п.198.5 ст.198 товариство мало нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної згідно п.189.1 ст.189 ПК України, та скласти і зареєструвати зведену податку накладну, чого ним зроблено не було.

При цьому будівельні матеріали, передані ТОВ "Агрохім Поділля", були придбані у постачальників на загальну суму 787172,27 грн., в т.ч. ПДВ - 131195,38 грн., який було включено до складу податкового кредиту.

Таким чином, перевіркою зроблено висновок про заниження позивачем суми податкових зобов'язань в розмірі 131293 грн. (131195+98). Враховуючи, що платником завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2015 р. на суму 10770, оскаржуваним рішенням зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 120523 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Стосовно висновку податкового органу щодо заниження позивачем бази оподаткування на 489 грн. на підставі до п.188.1 ст.188 ПК України (та відповідно заниження суми податкових зобов'язань на 98 грн.) на підставі договорів оренди обладнання між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни)

Визначення понять, які вживаються в ПК України, наведено у ст.14 Кодексу.

Так, згідно п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до п.п.14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

В даному випадку позивачем було надано в оренду спортивне обладнання в строкове платне користування строком на 3 роки з правом пролонгації (що встановлено в акті перевірки).

Таким чином, абз.2 п.188.1 ст.188 ПК України не поширюється на спірні правовідносини та застосуванню не підлягає, оскільки постачання товарів/послуг в розумінні вказаної норми не мало місця.

Отже, податковим органом було безпідставно зроблено висновок про заниження бази оподаткування на 489 грн., та, відповідно, заниження суми податкових зобов'язань на 98 грн.

Стосовно висновку податкового органу про те, що внесення позивачем пайового внеску є однією з форм існування корпоративних прав та не є об'єктом оподаткування ПДВ, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з п.п. 196.1.1 п.196.1 ст.196 ПК України не є об'єктом оподаткування операції з випуску (емісії), розміщення у будь-які форми управління та продажу (погашення, викупу) за кошти цінних паперів, що випущені в обіг (емітовані) суб'єктами підприємницької діяльності, Національним банком України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, органами місцевого самоврядування відповідно до закону, включаючи інвестиційні та іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю, деривативи, а також корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах; обміну зазначених цінних паперів та корпоративних прав, виражених в інших, ніж цінні папери, формах, на інші цінні папери, корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах; розрахунково-клірингової, реєстраторської та депозитарної діяльності на ринку цінних паперів, а також діяльності з управління активами, відповідно до закону та інших видів професійної діяльності на фондовому ринку, які підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Суд не погоджується з позицією податкового органу щодо поширення п.п. 196.1.1 п.196.1 ст.196 ПК України на ТОВ "Агрохім Поділля", оскільки це не відповідає суті правовідносин між позивачем та ОК ЖБК "Добробут 2015". В даному випадку зазначена норма застосовується таким чином, що при визначенні об'єкта оподаткування не враховуються у складі доходу ОК ЖБК "Добробут 2015" пайові внески, отримані від членів кооперативу, в т.ч. й від позивача. Тобто п.п. 196.1.1 п.196.1 ст.196 ПК України може бути застосований у діяльності ОК ЖБК "Добробут 2015", але аж ніяк до ТОВ "Агрохім Поділля" (у спірному випадку).

При цьому, згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду..

Враховуючи наведені норми та фактичні матеріали справи, суд приходить до висновку, що передавання будівельних матеріалів у вигляді пайового внеску спрямоване на придбання в подальшому об'єкту нерухомості (який будується та відноситься до основних фондів), при цьому право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Здійснені позивачем витрати є частиною пайового внеску та без їх здійснення будівництво було б неможливе, тому позивач правомірно включив до податкового кредиту суму ПДВ, нараховану при придбанні таких матеріалів.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що право на бюджетне відшкодування відповідно до вимог ПК України не залежить від бухгалтерського обліку операцій, оскільки це не змінює сам зміст господарської операції з придбання основних фондів.

Отже, зроблений відповідачем висновок про заниження позивачем суми податкових зобов'язань в розмірі 131195 грн. також є безпідставним, а тому зменшення йому суми бюджетного відшкодування з ПДВ є необґрунтованим.

Враховуючи наведене, застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 123 ПК України, також є неправомірним.

Таким чином, прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжними дорученнями №1106 від 13.01.2016 р. та №1121 від 19.01.2016 р. позивачем сплачено 2259,81 грн. судового збору, тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 04.01.2016 р. за №.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім Поділля" судові витрати в розмірі 2259 (дві тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 81 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2016 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк