Справа № 807/168/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2016 рокум. Ужгород№ 807/168/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Роман М.С., Ердик Н.М., Вакула Ю.В., Гіряк Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до прокуратури Закарпатської області (далі - відповідач), якою просить суд визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області №1138к від 29 грудня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона призначена на посаду заступника прокурора міста Ужгорода згідно наказу прокурора Закарпатської області №603 від 10.07.2014 року. Наказом виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області №1138к від 29 грудня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивачу, заступнику прокурору міста Ужгорода, оголошено догану. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення, слугували результати перевірки виконання прокуратурою міста Ужгорода вимог галузевих наказів Генерального прокурора України, зокрема порушення вимог п.п. 4-6 наказу Генерального прокурора України №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів» щодо належної організація діяльність працівників прокуратури міста з урахуванням стану законності, поширеності правопорушень та соціально-економічних проблем міста на пріоритетних напрямах, порушення вимог п.12 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з приводу безпідставної тривалості трьох перевірок в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, розпочатих до набрання чинності цим Законом, порушенням вимог п.12.4 Генерального прокурора України №3гн від 07.11.2012 року «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів» в частині недостовірного відображення даних у Єдиній системі статистики та аналізу роботи органів прокуратури України щодо розпочатих прокурором кримінальних проваджень за результатами перевірок при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням законів щодо захисту прав і свобод громадян та інтересів держави (кримінальні провадження №№0000033, 0000036), порушення ст.9 КПК України та п.п. 1.3, 4 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 року №4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» у кримінальному провадженні №0000034 від 10.09.2014 року, не забезпечення виконання вимог п.1.1 наказу Генерального прокурора України №17гн від 22.09.2014 року «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» та не вжиття вичерпних заходів щодо забезпечення прокурорами цієї прокуратури додержання Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Позивач, зокрема, вказує, що виконуючи свої службові обов'язки за період роботи в прокуратурі міста Ужгорода (10 липня 2014 року по 29 грудня 2014 року) нею забезпечено прийняття 31 постанови про проведення перевірок в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів, розгляд 37 подань, за якими скасовано 33 акти управлінського характеру, до відповідальності притягнуто 21 особу, в тому числі 6 органів контролю, до суду подано 79 заяв про видачу судових наказів щодо стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму понад 0, 5 млн. грн. та 3 позовні заяви на суму біля 0,3 млн. грн., які судом задоволено в повному обсязі. Вжито заходів до упередження незаконного використання бюджетних коштів на суму понад 8,6 млн. грн.

Жодна з прийнятих постанов про проведення перевірок не скасовувалась та не оскаржувалась в порядку, визначеному Законом. Отже, на думку позивача, висновок прокуратури Закарпатської області про порушення нею вимог наказу Генерального прокурора України № 3гн-2012 та Закону України «Про прокуратуру» є упередженим та таким, що не ґрунтується на нормах Закону. Також позивач вказує, що надуманими є звинувачення прокуратури Закарпатської області з приводу порушення нею вимог п.12 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, пунктів 4-6, 10.3-10.5, 12.4 наказу Генерального прокурора України №3гн-2012, п.п. 1.3, 4 наказу Генерального прокурора України №4гн-2012, п.1.1 наказу Генерального прокурора України №17гн від 22.09.2014 року «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України», статті 46, частини 2 статті 48-1 Закону України «Про прокуратуру» та статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури щодо недопущення поведінки, яка може зашкодити репутації та авторитету органів прокуратури. Підставою для такого висновку прокуратури Закарпатської області стало проходження ОСОБА_2 02 грудня 2014 року із власної ініціативи медичного освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю та посилання при цьому на наявність конфлікту на роботі. Як наслідок, указана подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури. Водночас, як зазначає позивач, жодного ганебного вчинку чи проступку, за який передбачена відповідальність Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, прокуратурою області не встановлено, так само як і не вказано, яким чином подія щодо проходження нею 02 грудня 2014 року медичного освідчення викликала суспільний резонанс, а відтак могла завдати шкоди авторитету органів прокуратури. Відтак, вважає оскаржуваний наказ необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Представники відповідача проти позову заперечили з мотивів наведених у поданих письмових запереченнях. Зокрема, зазначили, що на виконання розпорядження виконувача обовязків прокурора області №78 від 10 грудня 2014 року структурними підрозділами прокуратури Закарпатської області з виїздом до прокуратури міста Ужгорода перевірено організацію роботи щодо виконання вимог Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», галузевих наказів Генерального прокурора України.

Вивчення статистичних даних органів влади та контролю показало на наявність у окремих напрямках наглядової діяльності системних недоліків та прорахунків. Поряд з тим, що у місті Ужгороді найбільшими в області є заборгованість зі сплати податків і зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та борг за спожиті енергоносії, які упродовж року мали стійку тенденцію до росту, відсутні своєчасність та повнота реагування на порушення закону, фактичне поновлення прав і свобод громадян та інтересів держави, реальне відшкодування коштів та завданих збитків, притягнення винних до відповідальності. При наявності системних порушень в управлінні державним та комунальним майном оцінка діяльності органів контролю не надавалась, робота прокуратури була спрямована на другорядні напрями наглядової діяльності, а вжиті заходи реагування в окремих випадках носили малозначний характер та суттєво не вплинули на стан законності у місті. Що вказують на порушення вимог пунктів 1.1, 4, 5, 6 наказу Генерального прокурора України №3гн-2012.

Також в ході перевірки виявлено порушення вимог наказу Генерального прокурора України №3гн-2012 щодо дотримання розумних строків проведення трьох перевірок в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.10.2014 року, виконавчому комітету Ужгородської міської ради від 18.08.2014 року та в Ужгородському МРВ УДСНС України в Закарпатській області від 21.10.2014 року.

При проведенні зазначених перевірок в порушення вимог пунктів 10.3.-10.5. наказу Генерального прокурора України №3гн-2012 упродовж тривалого часу перевірочні заходи не вживались, відповідальні особи не опитувались, документи не витребовувались. Відповідно до пункту 7.1. Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням законів, доповідні записки за результатами вказаних перевірок не складались.

Не дотримано ОСОБА_2 і вимоги п.3.1. наказу Генерального прокурора України №3гн-2012 щодо забезпечення організації щомісячного вивчення законності актів, які видаються місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Так, 18.08.2014 року прокурором міста прийнято постанову про проведення перевірки у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради з питань охорони праці. Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради, яке було предметом перевірки прийнято 29.01.2014 року, що потягло за собою подачу формального позову про скасування рішення, яке втрачало чинність до завершення його розгляду. Також встановлено відсутність належного контролю з боку ОСОБА_2 за веденням первинного обліку роботи прокурора на ввіреному їй напрямі, у зв'язку з чим окремими працівниками допущено грубі порушення вимог галузевих наказів та Інструкції про порядок ведення первинного обліку роботи прокурора. Мало місце також штучне нарощування статистичних показників у сфері нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо відображення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та Єдиній системі статистики та аналізу органів прокуратури України двох кримінальних проваджень №0000036 та №0000033 розпочатих при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням законів у зв'язку з тим, що в у матеріалах вказаних кримінальних проваджень наявні акти перевірок органів контролю, що передували проведенню перевірочних дій прокуратурою міста Ужгорода.

Що стосується викладених у наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обставин порушення вимог статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вони також відповідають фактично встановленим та підтвердженим у ході проведення прокуратурою області службового розслідування, призначеного розпорядженням виконувача обов'язків прокурора області №12 від 22 грудня 2014 року. Порушення цієї норми позивачем полягає не у проходженні нею медичного огляду з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння в Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю та посилання при цьому наявності конфлікту на роботі, що набуло негативного суспільного резонансу, спричинило критичні публікації в ЗМІ, викликало негативну оцінку громадськості та завдало шкоду авторитету прокуратури, як це розуміє позивач, а в наступному. Так, вищевказана норма зобов'язує працівника прокуратури не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Відтак, представники відповідача вважають позовні вимоги необґрунтованими та просили суд у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наказом прокурора Закарпатської області №603 від 10 липня 2014 року ОСОБА_2 призначена на посаду заступника прокурора міста Ужгорода Закарпатської області.

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, 29 грудня 2014 року наказом №1138к виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області за неналежне виконання службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням нагляду за додержанням і застосуванням законів, допущені суттєві недоліки при здійсненні процесуального керівництва, порушення статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури заступнику прокурора міста Ужгорода раднику юстиції ОСОБА_2- оголошено догану (Т. 1 а.с.15-18).

Винесенню даного оскаржуваного наказу передувало заслуховування на оперативній нараді від 24 грудня 2014 року. Згідно даного наказу позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з тим, що позивач, будучи відповідальною за організацію роботи з нагляду за додержанням та застосуванням законів щодо захисту прав і свобод громадян, державних та публічних інтересів, в порушення вимог п.п.4-6 наказу Генерального прокурора України №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів», належно не організувала діяльність працівників прокуратури міста з урахуванням стану законності, поширеності правопорушень та соціально-економічних проблем міста на пріоритетних напрямах.

Так, не дивлячись на те, що у місті Ужгороді найбільшими в області є заборгованість зі сплати податків і зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які упродовж року мали стійку тенденцію до росту, вжиті до набрання чинності окремими положеннями Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1698-УІІ заходи реагування носили малозначний характер та суттєво не вплинули на стан законності у місті.

Крім цього, в порушення вимог п.12 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, за потурання ОСОБА_2 у прокуратурі міста Ужгорода понад два місяці безпідставно тривали три перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, розпочаті до набрання чинності цим Законом.

Зокрема, 06.10.2014 року прокуратурою міста Ужгорода прийнято постанову про проведення перевірки у ДВНЗ «Ужгородський національний університет» з приводу дотримання прав осіб, які тимчасово переселились з окупованих територій та зони проведення антитерористичної операції.

Упродовж двох місяців у вказаній перевірці дії, передбачені п.п. 10.3-10.5 галузевого наказу Генерального прокурора України, практично не проводились, як наслідок надіслано тільки один запит та до матеріалів, за відсутності відповідних вимог, долучено копії проектів наказів та угод ДВНЗ «Ужгородський національний університет».

Аналогічні порушення допущені при проведенні перевірок з питань охорони праці у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради та в Ужгородському МРВ УДСНС України в Закарпатській області з питань дотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення.

За відсутності належного контролю ОСОБА_2, самоусунення її від забезпечення своєчасності та повноти проведення перевірок за винесеними постановами, кінцевих рішень у жодній з вказаних перевірок не прийнято.

Крім цього, виявлено факти недостовірного відображення даних у Єдиній системі статистики та аналізу роботи органів прокуратури України щодо розпочатих прокурором кримінальних проваджень за результатами перевірок при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням законів щодо захисту прав і свобод громадян та інтересів держави (кримінальні провадження №№0000033, 0000036), що свідчить про штучне нарощування статистичних показників роботи у сфері нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо захисту прав і свобод громадян, державних та публічних інтересів.

Зокрема, перевіркою матеріалів кримінального провадження №0000033, досудове розслідування у якому розпочато 26.08.2014 року, встановлено, що із перевірочних дій, проведених до початку досудового розслідування, в матеріалах провадження наявні лише акт перевірки від 29.05.2014 року, проведеної Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області в СП «Фем-Інвест», два формальні та незмістовні пояснення посадових осіб цього підприємства від 05.08.2014 року, а також вимога директору СП «Фем-Інвест» про надання інформації.

Перевірка, проведена вказаним контролюючим органом, передувала прийняттю прокуратурою міста Ужгорода постанови про проведення перевірки СП «Фем-Інвест» (24.07.2014 року), що є порушенням вимог п.12.4 Генерального прокурора України №3гн від 07.11.2012 року «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів», п.7.3 наказу Генерального прокурора України №111 від 12.11.2012 року «Про затвердження Положення про порядок проведення органами прокуратури перевірок при здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів» (чинного на момент внесення відомостей до ЄРДР), згідно яких досудове розслідування розпочинається за результатами самостійного виявлення у ході здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, ігноруючи вимоги Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року №69, ОСОБА_2 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань вказане кримінальне провадження відобразила як таке, що розпочато за результатами перевірки прокурора у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів, а не на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів.

З аналогічними порушеннями 18.09.2014 року до ЄРДР ОСОБА_2 внесено відомості про кримінальне провадження №0000036 відносно службових осіб управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, досудове розслідування у якому розпочато на підставі акту планової ревізії фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 06.08.2014 року.

Зазначені непоодинокі порушення ОСОБА_2 пункту 12.4 наказу Генерального прокурора України від 07.11.2012 року №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів», пункту 2.2. наказу Генерального прокурора України №15гн-2012, Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, Інструкції про порядок ведення первинного обліку роботи прокурора в частині здійснення контролю за підпорядкованими працівниками, які здійснювали вказані перевірки, призвели до перекручення звіту про роботу прокурора за 9 місяців 2014 року.

Особисто здійснюючи процесуальне керівництво у 9 кримінальних провадженнях, через неналежне виконання своїх обов'язків ОСОБА_2 не використала надані ст.36 Кримінального процесуального кодексу України повноваження та не забезпечила виконання вимог ст.ст.2, 28 КПК України щодо швидкого, повного і неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, внаслідок чого не забезпечено прийняття кінцевих процесуальних рішень у розумні строки.

В порушення ст.9 КПК України та п.п. 1.3, 4 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 року № 4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» у кримінальному провадженні №0000034 від 10.09.2014 року з часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а у кримінальному провадженні №0000017 від 13.06.2014 року - з листопада 2014 року, слідчі дії не проводяться, реагування з боку процесуального керівника ОСОБА_2 відсутнє.

Окрім того, ОСОБА_2, виконуючи у період з 19.11.2014 року по 03.12.2014 року обов'язки прокурора міста Ужгорода, не забезпечила виконання вимог п.1.1 наказу Генерального прокурора України №17гн від 22.09.2014 року «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» та не вжила вичерпних заходів щодо забезпечення прокурорами цієї прокуратури додержання Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, зміцнення авторитету органів прокуратури.

Так, 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 взяла участь у святкуванні дня працівників прокуратури окремими працівниками прокуратури міста Ужгорода в ресторані одного із туристично-оздоровчих закладів області.

Маючи намір приховати від керівництва прокуратури області вказаний факт, ОСОБА_2, разом з іншими працівниками прокуратури міста Ужгорода, з власної ініціативи пройшла медичне освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю, посилаючись при цьому на наявність конфлікту на роботі.

Указана подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури. Під час встановлення фактичних обставин, ОСОБА_2, проявила нещирість, надавши неправдиву інформацію щодо обставин цієї події.

Вказаний наказ, всупереч ст.149 КЗпП України та ст.13 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року № 1796-ХІІ позивачу не оголошено під розписку, що свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення відносно неї.

Щодо неналежного виконання службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням нагляду за додержанням і застосуванням законів, що допущені з точки зору відповідача позивачем, суд зазначає наступне.

Порушення вимог п.п.4-6 наказу Генерального прокурора України №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів» щодо неналежної організації діяльності працівників прокуратури міста з урахуванням стану законності, поширеності правопорушень та соціально - економічних проблем міста на пріоритетних напрямах не відповідає вказаним вимогам наказу Генерального прокурора України та не доведено відповідачем в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

Пунктами 4-6 наказу Генерального прокурора України №3гн-2012 передбачено, що основними напрямами нагляду за додержанням і застосуванням законів вважати захист:

- соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина, насамперед осіб, які потребують державної підтримки та допомоги;

- фінансово-економічних інтересів держави, передусім у бюджетній та земельній сферах;

- конституційних засад підприємницької діяльності.

Пріоритетні напрями нагляду за додержанням і застосуванням законів визначаються Генеральним прокурором України та рішеннями колегій Генеральної прокуратури України.

Рішеннями колегій прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних) з урахуванням стану законності також можуть додатково визначатися інші пріоритетні напрями нагляду за додержанням і застосуванням законів.

При здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів органами державного нагляду (контролю) та управління:

1. Особливу увагу звертати на законність проведення ними перевірок суб'єктів господарювання, прийняття рішень, які зупиняють господарську діяльність, анулюють документи дозвільного характеру або передбачають інші заходи, що обмежують законні права та інтереси таких суб'єктів.

2. Не допускати підміни органів державного нагляду (контролю) та управління, не дублювати їх функцій. Не відображати роботу цих органів як результати нагляду за додержанням і застосуванням законів.

3. За наслідками перевірок обов'язково надавати оцінку законності діяльності органів державного нагляду (контролю) та управління, уповноважених на захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави. З цією метою, за необхідності, перевірки проводити безпосередньо на підпорядкованих і підконтрольних їм об'єктах.

4. Вживати відповідні заходи реагування у зв'язку з бездіяльністю органів державного нагляду (контролю) та управління або за відсутності такого органу з метою захисту прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави.

З огляду на вказане та з урахуванням матеріалів перевірки, яка проводилась прокуратурою Закарпатської області на виконання розпорядження виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області №78 від 10 грудня 2014 року, порушень ОСОБА_2 пунктів 4-6 Наказу Генерального прокурора України №3гн-2012 в організації здійснення наглядової діяльності в прокуратурі міста, що виразилось у підміні роботи органів державного нагляду (контролю), дублювання їх функцій, безпідставне проведення перевірок в суб'єктах господарювання без попереднього надання оцінки органам контролю, прийняття рішень, що зупиняють господарську діяльність тощо не встановлено.

Не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не відповідає матеріалам справи висновок прокуратури Закарпатської області щодо порушення ОСОБА_2 вимог п.12 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з приводу потурання у безпідставній тривалості понад 2 місяці трьох постанов про проведення перевірок в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів. Не вжиття протягом тривалого часу дій, передбачених пунктами 10.3-10.5 наказу Генерального прокурора №3гн-2012.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що прокуратурою міста Ужгорода 18.08.2014 року, 06.10.2014 року та 21.10.2014 року прийнято постанови про проведення перевірок в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, ДЮСШ № 1 та федерації футболу міста Ужгорода, ДВНЗ «Ужгородський національний університет», а також Ужгородському МРВ УДСНС.

Пунктом 12 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року врегульовано виконання постанов про проведення перевірок та спосіб їх оскарження у порядку, визначеному Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. При цьому, Законами України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року та від 05.11.1991 року строк виконання постанов про проведення перевірок та термін їх виконання в розумінні конкретно визначеного проміжку часу не встановлено.

Висновок прокуратури області щодо невжиття упродовж 2 місяців заходів, передбачених пунктами 10.3-10.5 наказу Генерального прокурора України 3-гн за постановою прокуратури міста Ужгорода від 06.10.2014 року про проведення перевірки у ДВНЗ «Ужгородський національний університет» з приводу дотримання прав осіб, які тимчасово переселились з окупованих територій та зони проведення антитерористичної операції не є об'єктивним, оскільки вказані повноваження прокурора при проведенні перевірки не є обов'язковими для застосування в повному обсязі та вцілому.

Суд критично оцінює твердження відповідача щодо не проведення перевірочних дій й за іншими постановами, зазначеними в наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до листа Ужгородського міського голови від 17 червня 2015 року за №1396/13-17, що наданий на запит адвоката ОСОБА_7 (виконавця постанови про проведення перевірки від 18.08.2014 року), на адресу виконавчого комітету Ужгородської міської ради надходила постанова прокуратури міста Ужгорода про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, ДЮСШ № 1 та федерації футболу м. Ужгорода від 18 серпня 2014 року. В ході перевірки прокуратурою міста Ужгорода упродовж серпня-листопада 2014 року проводилось ряд перевірочних дій у формі опитування службових осіб виконавчого комітету, ознайомлення з необхідними оригіналами документів та інформаційними програмами в службових кабінетах виконавчого комітету. За результатами проведеної перевірки, 12 грудня 2014 року прокуратурою міста Ужгорода в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради було подано адміністративний позов до виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо скасування пункту 2 рішення виконкому №29 від 29 січня 2014 року. З метою ефективного використання державних коштів та з урахуванням вимог адміністративного позову, виконавчим комітетом прийнято рішення № 23 від 28 січня 2015 року «Про організацію громадських робіт у 2015 році». 07 травня 2015 року на адресу міської ради надійшла ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року про залишення позову без розгляду у зв'язку з клопотанням прокурора. На вказану ухвалу 12 травня 2015 року Ужгородською міською радою було подано апеляційну скаргу.

З відповіді ДВНЗ «Ужгородський національний університет» наданої 25.01.2016 року позивачу на інформаційний запит вбачається, що прокуратурою міста Ужгорода на виконання постанови про проведення перевірки від 06.10.2014 року проводились також перевірочні дії, передбачені пунктами 3, 4, 5 частини 1 ст.20 Закону України «Про прокуратуру» у формі опитування службових осіб університету, вивчення документів, в тому числі фінансово-економічного характеру з питань оплати навчання окремою категорією студентів, тощо.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, що стосуються штучного нарощування ОСОБА_2 статистичних показників роботи у сфері нагляду за додержанням та застосуванням законів, які виразились на думку відповідача у недостовірному відображенні даних в Єдиній системі статистики та аналізу роботи органів прокуратури щодо розпочатих прокурором кримінальних проваджень №0000033 та №0000036 за результатами перевірок в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів.

На підставі п.7 наказу Генерального прокурора України №3гн-2012, перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів проводяться, крім іншого, за матеріалами контролюючих органів.

При цьому, встановлено судом та не заперечується сторонами, прокуратурою міста Ужгорода 24.07.2014 року приймалась постанова про проведення перевірки в ДПІ м. Ужгорода та СП «Фем-Інвест». На виконання вказаної постанови прокуратурою міста Ужгорода проводились перевірочні дії, передбачені пунктами 3, 4, 5 частини 1 ст.20 Закону України «Про прокуратуру» у формі відібрання письмових пояснень від службових осіб підприємства, тощо.

Згідно п.12 наказу Генерального прокурора України №3гн-2012, за наслідками проведених перевірок у разі виявлення порушень закону вносити подання, ініціювати притягнення особи до дисциплінарної, адміністративної відповідальності, складати протокол про адміністративне правопорушення, розпочинати досудове розслідування, звертатись з позовом до суду, подавати апеляційні скарги на постанови суду у справах про адміністративні правопорушення.

З системного аналізу вказаних норм закону суд приходить до висновку, що прокуратура міста Ужгорода за наслідками проведеної перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів вправі була розпочати кримінальне провадження №0000033. До аналогічних висновків суд прийшов щодо розпочаття кримінального провадження №0000036.

Твердження відповідача про порушення ОСОБА_2 вимог ст.9 КПК України та п.п.1.3,4 наказу Генерального прокурора України №4гн від 19.12.2012 року «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» щодо відсутності реагування з її боку як процесуального керівника та не проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях №0000034 з 10.09.2014 року та №0000017 з листопада 2014 року не можуть слугувати однією з законних підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскіьки в даному випадку не наведено чітко які хаходи реагування з її боку як процесуального керівника нею не були вжиті.

Судом встановлено, що в матеріалах перевірки, проведеної на виконання розпорядження виконувача обов'язків прокурора області №78 від 10.12.2014 року вказаний факт не встановлено, пояснення з даного приводу позивачем не надавалось.

Крім цього, при вирішенні даного спору суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, що затверджений Постановою Верховної ради України від 06 листопада 1991 року за № 1796-XII, дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури. Відповідно до статті 11 Статуту, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку.

Вказана норма кореспондується із змістом статті 149 КЗпП України, якою крім іншого визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як зазначено в оскаржуваному наказі, позивач з 19.11.2014 року по 03.12.2014 року виконувала обов'язки прокурора міста Ужгорода не звільняючись при цьому від виконання службових обов'язків заступника прокурора міста Ужгорода.

Відтак, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за неналежне виконання службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням нагляду за додержанням і застосуванням законів, суттєвими недоліками при здійсненні процесуального керівництва на думку суду, не було взято до уваги завантаженість позивача у період з 19 листопада 2014 року по 03 грудня 2014 року.

Щодо порушення, з точки зору відповідача, позивачем статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, суд зазначає наступне.

В оскаржуваному наказі відповідач також вказав, що 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 взяла участь у святкуванні дня працівників прокуратури окремими працівниками прокуратури міста Ужгорода в ресторані одного із туристично-оздоровчих закладів області. Маючи намір приховати від керівництва прокуратури області вказаний факт позивач разом з іншими працівниками прокуратури міста Ужгорода, з власної ініціативи пройшли медичне освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю, посилаючись при цьому на наявність конфлікту на роботі. Вказана подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури. Під час встановлення фактичних обставин, позивач проявила нещирість, надавши неправдиву інформацію щодо обставин цієї події.

Суд вважає за необхідне вказати наступне. Святкування професійного свята є особистим бажанням (особистим відношенням) працівника, який належить до певної професії. І впливати на ці особисті бажання відповідач позбавлений законодавчо встановленої можливості. Під час розгляду даної справи встановлено, що святкування, про яке вказує відповідач, відбувалося із 19 години 02 грудня 2014 року, тобто після закінчення робочого часу. Проходження медичного освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння не може розцінюватися як приховування від керівництва факту святкування дня прокуратури.

Щодо нещирості та надання неправдивої інформації щодо обставин святкування дня прокуратури, то ці обставини на переконання суду, свідчать про характеризуючі особливості конкретного працівника, а не про наявність підстав для притягнення до відповідальності.

Відповідно до статті 48-1 Закону України «Про прокуратуру», Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури схвалюється всеукраїнською конференцією працівників прокуратури і затверджується Генеральним прокурором України. Прокурори і слідчі прокуратури зобов'язані неухильно дотримуватися вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури у своїй службовій діяльності та поза нею. Порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В даному випадку Законом України «Про прокуратуру» та Статутом не встановлено відповідальності за порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Відповідно до статті 18 (на яку посилається відповідач в оскаржуваному наказі) Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, що схвалений всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затверджений наказом Генерального прокурора України 28 листопада 2012 року № 123, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих, передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури з метою ухилення від відповідальності.

Порушень вимог статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури судом під час розгляду даної справи та на які вказує відповідач в оскаржуваному наказі не встановлено.

Крім того, суду не було надано доказів, що вказана відповідачем подія: саме святкування позивачем 02 грудня 2014 року дня працівників прокуратури, перебування її в одному з ресторанних комплексів області мало місце саме святкування професійного свята, а не іншої події, а проходження медичного освідчення щодо невживання поживачем алкогольних напоїв, набуло негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури.

Щодо доказу на який посилається відповідач і наякому міститься відеозапис дня святкування, то в даному випадку сторонами не заперечується факт святкування однак з приводу якої події з даного доказу встановити не можна, а тому суд не бере до уваги даний доказ.

Також, суд вважає заначити, що на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року «У справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України» особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною.

Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З пояснень позивача та відповідача у справі встановлено, що доказ у вигляді диску, що міститься в матеріалах службової перевірки яка проводилась за розпорядженням виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області №12 від 22.12.2014 року стосується подій, починаючи з 19 год. 02 грудня 2014 року, тобто інформації про особисте життя позивача. При цьому, як встановлено судом з пояснень позивача позивачем згоди на збирання та поширення конфіденційної інформації про її особисте життя поза сферою службової діяльності не надавалось, а в матеріалах службової перевірки відсутні відомості про судовий порядок отримання такої інформації.

Відповідно до статті 10 абзацу 3 Статуту, прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження на посаді, звільнення, крім пониження в посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України.

Суд також вважає за необхідне вказати також на те, що позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу, що підписаний виконувачем обов'язків прокурора Закарпатської області Р. Балита, в той час як відповідно до статті 10 Статуту такими повноваженнями наділений лише прокурор області, який відповідним чином призначений на цю посаду.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить переконання, що Наказ виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області №1138к від 29 грудня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» суперечать чинному законодавству та порушує права позивача.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Наказ виконувача обов'язків прокурора Закарпатської області № 1138к від 29 грудня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" заступника прокурора міста Ужгорода радника юстиції ОСОБА_2.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш