Справа № 638/21349/15-а
Суддя: Омельченко К. О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/93/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.16 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Помазан М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Харківської міської ради від 23.12.2015 року № 31/15, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Харківської міської ради від 23.12.2015

№ 31/15 «Про затвердження Порядку вжиття заходів щодо очищення території міста Харкова від незаконно розміщених об'єктів».

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Порядок вжиття заходів щодо очищення території міста Харкова від незаконно розміщених об'єктів суперечить вимогам чинного законодавства, а правовідносини щодо очищення території міста Харкова від обєктів розміщених з порушенням вимог чинного законодавства врегульовані низкою нормативно-правових актів вищої юридичної сили. Позивач вважає, що прийняття вказаного рішення суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», Про архітектурну діяльність», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та, як наслідок, порушують права фізичних та юридичних осіб на території м. Харкова.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення відповідно до викладених у позові.

Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував. Надав пояснення про те, що рішення Харківської міської ради від 23.12.2015 № 31/15 є таким, що відповідає Конституції та Законам Українита таким, що прийняте із дотриманням норм чинного законодавства.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.12.2015 року Харківська міська рада прийняла рішення № 31/15, яким затвердила Порядок вжиття заходів щодо очищення території міста Харкова від незаконно розміщених об'єктів, який є нормативно-правовим актом.

Відповідно до статей 25, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання та здійснюють власні (самоврядні) повноваження в галузі житлово-комунального господарства, повязані з вирішенням питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, організацією благоустрою населених пунктів.

Оспорюваний Порядок запроваджує механізм забезпечення благоустрою території міста Харкова шляхом її очищення (звільнення) від незаконно розміщених обєктів, визначає певні виконавчі органи міської ради по роботі з безхазяйними відходами, а тому цей Порядок прийнятий Відповідачем в межах наданих повноважень у відповідності до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позивач вказує на те, що правовідносини щодо очищення (звільнення) територій від незаконно розміщених обєктів регулюються іншими нормативно-правовими актами вищої юридичної сили та вмотивовує свої доводи посилаючись на ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 376 ЦК України.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з цього питання приходить до висновку про те, що Порядок не суперечить зазначеним нормам законодавства, а регулює інші правовідносини які не стосуються правовідносин врегульованих ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»та ст. 376 ЦК України.

Нормами ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 376 ЦК України врегульовані правовідносини щодо знесення обєктів самочинного будівництва, при цьому встановлення особи, яка здійснювала (здійснює) самовільне будівництво, згідно зазначених норм, є обовязковим виходячи з необхідності вчинення органом архітектурно-будівельного контролю певних юридично-значимих дій відносно особи, яка здійснювала (здійснює) самовільне будівництво (видання припису, притягнення до адміністративної відповідальності та інш.).

Пунктом 1.8. Порядку визначається, що Порядок не розповсюджується на випадки знесення органом державного архітектурно-будівельного контролю самочинно збудованих обєктів, у разі якщо особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво встановлена з відповідним документальним підтвердженням.

Тому суд приходить до висновку, що цей Порядок не суперечить ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 376 ЦК України.

Доводи позивача про те, що звільнення території від обєктів, передбачених п. 1.4. Порядку, фактично повязане із звільненням самовільно зайнятої земельної ділянки врегульоване нормами 212 ЗК, а не Порядком також є не обґрунтованими виходячи з наступного.

Статтею 212 ЗК України встановлено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Пунктом 1.7. Порядку визначається, що Порядок не розповсюджується на випадки повернення самовільно зайнятих земельних ділянок. які здійснюються відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Разом з цим, з положень ст. 212 ЗК України повернення земельної ділянки вбачається можливим у разі наявності особи, яка самовільно зайняла земельну ділянку ( ч. 2 ст. 212 ЗК України), що вказує на інший предмет нормативного врегулювання ніж визначений Порядком, а тому Порядок не суперечить зазначеним нормам Земельного кодексу України.

Також з матеріалів справи вбачається, що на теперішній час діє рішення Харківської міської ради від 16.11.2011 р. № 504/11, яким затверджені Правила благоустрою території міста Харкова, § 5.11, яких передбачений Порядок звільнення території міста Харкова від безхазяйного майна, самовільно розміщених обєктів, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, механізмів (далі Порядок від 16.11.2011 р. № 504/11).

Натомість, суд приходить до висновку про те, що оспорюваним Порядком та Порядком від 16.11.2011 р. № 504/11 врегульовані різні за своїм змістом правовідносини щодо благоустрою території м. Харкова.

Пунктом 5.10.2. Порядку від 16.11.2011 р. № 504/11 визначено, що положення даного параграфу розповсюджуються на випадки виявлення безхазяйного майна, самовільного розміщення обєктів, споруд, обєктів незавершеного будівництва, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, кіосків, павільйонів, лотків, палаток, конструкцій, іншого типу, виду, іншого майна, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій (у тому числі рекламних), транспортних засобів, механізмів, тощо.

Тоді як п. 1.4. Порядку від 23.12.2015 № 31/15 встановлено, що незаконно розміщені обєкти (далі Обєкти) це будівельні споруди, будівельні конструкції у формі будинків, будівель незалежно від їх призначення, стану готовності й способу їх використання (експлуатації), окремі будівельні конструкції та їх елементи, обєкти (елементи) благоустрою, які розміщенні на землях комунальної власності влаштуванням фундаментів (використанням фундаментних основ, опор) без належних правових підстав, визначених Земельним кодексом України та Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», іншими законодавчими актами.

Тобто, судом встановлено, що Порядком від 23.12.2015 № 31/15 та Порядком від 16.11.2011 р. № 504/11 визначені різні предмети, які врегульовані цими нормативно-правовими актами, що спростовує доводи позивача.

Щодо тверджень позивача про те що Порядком не визначено правовий механізм перетворення обєктів, визначених у п.1.4 Порядку, у безхазяйні відходи, механізм взяття відходів на облік, не встановлення процедури прийняття рішення про визнання обєктів безхазяйними відходами суд виходить з наступного.

Статтею 12 Закону України «Про відходи» передбачено, що відходи, щодо яких не встановлено власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними. З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік. Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 5-8 Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1217, заяви (повідомлення) про факти виявлення відходів розглядаються на черговому (позачерговому) засіданні постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами (далі - комісія). Комісія визначає кількість, склад, властивості, вартість відходів, ступінь їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та вживає заходів до визначення власника відходів. За результатами своєї роботи комісія складає акт, який передається до місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування для вирішення питання про подальше поводження з відходами. На підставі акта комісії місцеві державні адміністрації або органи місцевого самоврядування приймають рішення щодо подальшого поводження з відходами.

Розпорядженням Харківського міського голови від 15.06.2010 № 1603 затверджено Положення про постійно діючу комісію з питань поводження з безхазяйними відходами, метою діяльності якої є координація дій підприємств, установ і організацій щодо забезпечення екологічної безпеки при переробці відходів промисловості, раціонального поводження з вторинними сировинним ресурсами промислових підприємств, визначення режиму використання безхазяйних відходів.

Пунктом 2.6 Порядку передбачено, що матеріали за результатами заходів щодо встановлення власника Обєкта передаються на розгляд Харківської міської постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, яка розглядає питання щодо збереження Обєкта, відповідно до статті 335 Цивільного кодексу України, або про його відокремлення та визначення Обєкта безхазяйними відходами після відокремлення від місця розташування.

Таким чином, судом встановлено, що визначення обєктів безхазяйними відходами здійснюється в порядку встановленому Порядком виявлення та обліку безхазяйних відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1217 та ст. 12 Закону України «Про відходи», а оспорюваним Порядком врегульовані відносини між виконавчими органами міської ради, постійно діючою комісією з питань поводження з безхазяйними відходами щодо подання відповідних матеріалів на розгляд цієї комісії та інші дії.

Щодо взяття безхазяйної нерухомої речі на облік та подальшого передання безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність, передбачених ст. 335 ЦК України варто зазначити наступне.

Стаття 335 ЦК України застосовується виключно у комплексному аналізі норм діючого законодавства. Статті 179, 181, 190 ЦК України визначають нерухоме майно в контексті ст. 335 ЦК України як річ зі спеціальним статусом, у звязку з чим Порядок передбачає розгляд даного питання під час роботи постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами до винесення матеріалів на розгляд виконавчого комітету Харківської міської ради відповідно пунктів 3.1, 3.3 Порядку.

Зазначення позивачем про відсутність правової підстави у відповідача на затвердження положення про громадського інспектора й не відповідності в цій частині Порядку нормам закону є необґрунтованими та ці доводи позивача суд відхиляє виходячи з такого.

Статтею 190 Земельного кодексу України передбачено, що громадський контроль за використанням та охороною земель здійснюється громадськими інспекторами, які призначаються відповідними органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в України це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного обєднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадський контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється громадськими інспекторами населених пунктів.

Таким чином, на підставі наведених норм чинного законодавства Відповідачем реалізоване невідємне право громадян на участь у місцевому самоврядуванні, та здійснення громадського контролю.

Позивач стверджує, що Порядком від 23.12.2015 № 31/15 Харківська міська рада незаконно встановлює нові визначення понять обєктів розміщених на території м. Харкова та термінів, визначення яких вже передбачені законами України, іншими законодавчими актами, що суперечить повноваженням органу місцевого самоврядування.

З цими висновками позивача суд також не погоджується виходячи з того, що пунктом 1.2. Порядку визначається, що терміни в Порядку вживаються в значеннях визначених Законами України «Про благоустрій населених пунктів», «Про відходи», Правилами благоустрою території міста Харкова.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що оскаржуваний порядок не встановлює нові визначення понять та термінів, та не змінює визначені законами або іншими законодавчими актами терміни та поняття, а визначення незаконно розміщених обєктів лише для цілей Порядку не суперечить діючому законодавству.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний Порядок є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування прийняття якого обумовлене особливим порядком розгляду проектів регуляторних актів, передбаченим ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно принципів державної регуляторної політики, закріплених у ст. 4 зазначеного Закону, з метою запровадження механізму забезпечення благоустрою території міста Харкова Департаментом територіального контролю Харківської міської ради підготовлено проект рішення Харківської міської ради «Про затвердження Порядку вжиття заходів щодо очищення території міста Харкова від незаконно розміщених обєктів».

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради оприлюднений аналіз регуляторного впливу, який опублікований в друкованих засобах масової інформації Харківської міської ради - у газеті «Харківські відомості» у номері № 140(3049) від 21.11.2015 та розміщений на сайті Харківської міської ради www.city.kharkov.ua з метою прийняття від громадян та субєктів господарювання зауважень та пропозицій до вищевказаного проекту рішення.

Відділом з питань здійснення державної регуляторної політики Департаменту підприємництва та споживчого ринку Харківської міської ради наданий експертний висновок щодо відповідності вимогам статей 4 та 8 Закону України «Про засади регуляторної політики у сфері господарської діяльності» проекту рішення «Про затвердження Порядку вжиття заходів щодо очищення території міста Харкова від незаконно розміщених обєктів»

Обовязок направлення розробником проекту регуляторного акту уповноваженому органу для надання пропозицій (Державна регуляторна служба України) визначений ст. 34 Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», при цьому аналіз ст. 36 вказаного закону щодо визначення виключного переліку підстав, які унеможливлюють прийняття регуляторного акту (відсутність аналізу регуляторного впливу, проект не був оприлюднений) вказує на те, що отримання пропозицій уповноваженого органу (Державна регуляторна служба України) до проекту регуляторного акту не є обовязковим, в разі додержання розробником регуляторного акту зазначених вище обовязкових процедур.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Харківською міською радою вимоги ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» дотримано, а зазначені Позивачем обставини, що під час прийняття регуляторного акту не доповідались пропозиції уповноваженого органу, не є підставою для скасування або зміни регуляторного акту.

Враховуючи викладене, адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду у 10-ти денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст.. 160 КАС України з дня складання у повному обсязі.

Суддя: