Справа № 725/6769/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6769/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Галичанський О.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

19 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просив: видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_2.

Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29.12.2015 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представники сторін належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явились.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач 27.12.2015 був затриманий представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску.

28 грудня 2015 року представниками прикордонної поліції Румунії, в ході проведення прикордонно - представницької зустрічі було передано громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_2 представникам Державної прикордонної служби України.

Окрім цього, 28.12.2015 відповідач, на підставі п. 14 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" та ст. 263 КУпАП України був затриманий за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 204-1 та ст. 202 КУпАП та поміщений в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки будь-яких доказів, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" матеріали справи не містять, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія судів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно п. 1 ст. 1 ст. 15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773 (далі - Закон №3773) в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За приписами ч. 1 ст. 16 Закону № 3773 реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Водночас ч. 1 ст. 30 Закону № 3773 передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Разом з тим, відповідно до п. 1.6. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція № 353/271/150) підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Так, підставою вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду позивач зазначає, що відповідача було затримано представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону із України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску без відповідних документів та без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб, відсутність коштів на виконання рішення органу охорони кордону про примусове повернення за межу території України, намір потрапити в країни Західної Європи з метою пошуку кращого життя та працевлаштування, свідоме порушення законодавства України з прикордонних питань, перебування на території України без відповідних документів та без дозволу відповідних органів влади.

Пунктом 2.4 Інструкції № 353/271/150 встановлено, що до матеріалів про видворення мають входити такі документи рішення відповідного органу/підрозділу про примусове повернення або постанову адміністративного суду про примусове видворення іноземця за межі України; копія паспортного документа іноземця (за наявності); у разі відсутності паспортного документа - документи (посвідчення особи на повернення), що свідчать про проведення заходів щодо встановлення особи затриманого; копія вироку суду чи постанови у справі про адміністративне правопорушення, коли видворення є наслідком вчинення іноземцем під час перебування в Україні злочину чи адміністративного правопорушення; копія повідомлення іноземному дипломатичному представництву або консульській установі про затримання іноземця; копія акта приймання-передавання особи за договорами про реадмісію осіб (за наявності); інші документи (дактилокарти, акт про фактично здійснені витрати на примусове видворення іноземця, акт про приймання від інших правоохоронних органів для видворення тощо).

У разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Відповідно до п. 2.7. Інструкції № 353/271/150 у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Так, в матеріалах справи копії будь-яких документів, що посвідчують особу затриманого чи країну його походження відсутні. При цьому представниками сторін не надано відповідних документів і під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів зауважує, що позивачем не виконано покладеного на нього обов'язку щодо підтвердження особи затриманого та встановлення країни його походження.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не підтверджено особу затриманого та країну його походження будь-якими документами окрім усних показів відповідача, та те, що вище вказаним законодавством передбачено обов'язок компетентних органів ідентифікувати особу іноземця та порядок її здійснення, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали стосовно примусового видворення іноземця сформовані не в повній мірі, що ставить під сумнів надані позивачем дані щодо особи порушника та країни його походження та унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення щодо примусового видворення та його подальшого виконання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та видворення ОСОБА_2 за межі території України, оскільки залишились не встановленими та не підтвердженими належними доказами особа затриманого та країна його походження.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення: є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 грудня 2015 року скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.