Справа № 2а-3246/12/0970
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/14025/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (далі - Товариство) на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2015 року у справі № 2а-3246/12/0970 за адміністративним позовом Товариства до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківської області (далі - ДПІ),

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № /0 від 2.10.2012 щодо зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість.

Зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення спростовується наявними в матеріалах адміністративної справи документами.

7 листопада 2012 року постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Товариство звернулося із касаційною скаргою про скасування постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, з 28.08.2012 до 10.09.2012 ДПІ була здійснена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства щодо правомірності нарахування ним від'ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та сумою бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за червень 2012 року, за наслідками якої 17.09.2012 був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариством у порушення вимог п. 201.10. ст.. 201 Податкового кодексу України завищене від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 21 032,00 грн.

2 жовтня 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 щодо зменшення Товариству розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 21 032,00 грн.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову обґрунтованими з таких підстав.

Суди встановили, що 29.04.2012 між Товариством та Приватним підприємством «Фаховець» був укладений договір купівлі-проваджу товару.

На виконання зазначеного договору 30.05.2012 ПП «Фаховець» виписало Товариству податкову накладу № 9 у якій була відображена сума податку на додану вартість у розмірі 24 031,84 грн.

Податкова накладна № 9 від 30.05.2012 на суму податку на додану вартість у розмірі 24 031,84 грн., не була зареєстрована ПП «Фаховець» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

19 липня 2012 року Товариство подало до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2012 року, згідно якої Товариством була визначена сума податкового кредиту у розмірі 21 032,00 грн., до складу якого, включено суму податку на додану вартість за податковою накладною № 9 від 30.05.2012, виписаною ПП «Фаховець».

До зазначеної податкової декларації Товариством був доданий додаток 8 «заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та (або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року, яким було включено даного контрагента до податкового кредиту за червень 2012 року.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV), що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення, платник податку має право на включення сум податку до складу податкового кредиту виключно за умови додання до податкової декларації за звітний податковий період заяви із скаргою на такого постачальника та копій товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону № 996-ХIV, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Суди обґрунтовано зазначили, що Товариством у порушення вимог п. 201.10.ст. 201 Податкового кодексу України не був поданий до податкового органу додаток 8 «заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та (або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2012 року, тобто за період в якому була складена ПП «Фаховець» податкова накладна № 9 від 30.05.2012 на суму 24 031,84 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» відхилити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.