Справа № 822/6177/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6177/15

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

17 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Ладуби А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції України про стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

До Хмельницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції України щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за періоди з 27 травня 2011 року по 16 липня 2012 року та з 16 липня 2012 року по 25 червня 2015 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду вказаний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та за обставин, викладених у ній, просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року скасувати. Водночас, представник відповідача зазначив про неможливість надання розрахунку заборгованості по заробітній платі позивача, що є предметом розгляду даної справи.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив, та враховуючи доводи наведенні в запереченнях на апеляційну скаргу, просив суд постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2012 року по справі 2а/0270/2551/12 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного контрольно-ревізійного управління України №100-о від 03 березня 2011 року "Про звільнення ОСОБА_2". Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області.

Додатковою постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року допущено до негайного виконання судове рішення від 16 липня 2012 року по справі №2а/0270/2551/12 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18 червня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року скасовано й залишено в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2012 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2014 року змінено спосіб та порядок виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2012 року у справі №2а/0270/2551/12, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області. За результатами зміни способу виконання рішення суду, виконавчий лист виданий 31 березня 2014 року.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що судами всіх інстанцій під час розгляду справи не вирішено питання про стягнення середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, який виник в зв'язку із незаконним звільненням. При цьому, рішення суду виконане лише 23 червня 2015 року, а саме - на підставі наказу Державної фінансової інспекції України (правонаступник Головного контрольно-ревізійного управління України) №416-0 від 23 червня 2015 року ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області з 25 червня 2015 року.

Задовольняючи даний адміністративний позов вуд першої інстанції виходив з того, що

ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як підтверджено судовими рішеннями у справі №2а/0270/2551/12, позивач з 03 березня 2011 по 26 травня 2011 року перебував на лікарняному, до суду звернувся 21 червня 2011 року, а постанова про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області прийнята 16 липня 2012 року. В даному випадку, заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року, в зв'язку з чим, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 травня 2011 року по 16 липня 2012 року правомірно задоволена суом першої інстанції.

Також, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вимог позивача в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення з 16 липня 2012 року по 25 червня 2015 року.

Судом першої інстанції вірно та обгрунтовано, з огляду на здійснений аналіз положень ч.7 ст.235 та ст. 236 КЗпП України та з врахуванням змісту наказу Державної фінансової інспекції України №416-0 від 23 червня 2015 року, яким ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області з 25 червня 2015 року, з огляду на що, затримка у виконанні постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2012 року тривала в період з 17 липня 2012 року по 24 червня 2015 року, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення задоволена частково.

В судовому засіданні представник позивача на пропозицію судової колегії відмовився надати відповідний розрахунок суми заборгованості по заробітній платі, яка належить до стягнення, зазначивши при цьому, що належним способом захисту прав позивача буде саме нарахування та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що також відображено в рішенні суду першої інстанції. Крім того, представник відповідача вказаний розрахунок також надати не зміг.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції, з огляду на наявні матеріали справи, також позбавлений можливості здійснити необхідний розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за періоди з 27 травня 2011 року по 16 липня 2012 року та з 16 липня 2012 року по 25 червня 2015 року, який належить до стягнення, тому єдиним та можливим способом вирішення даного спору буде зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 травня 2011 року по 24 червня 2015 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята додаткова постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог та ухвалення додаткової постанови у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 лютого 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.