Справа № 804/8436/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 р. Справа № 804/8436/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 відкрито провадження у справі № 804/8436/14 та призначено її до розгляду на 10.07.2014 о 11:00.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання 25.08.2014 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою повноважного представника відповідача від 11.08.2015, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача на адміністративний позов, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як зазначив позивач, податкова звітність подається ним до контролюючого органу засобами електронного зв'язку.
Судом встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП фірма «ОЛБІ» (код 32083863) за березень 2014 року, про що складений акт від 13.04.2014 №237/22-04-10/32083863.
Згідно з висновкам означеного акта ПП фірмою «ОЛБІ» порушено п. 200.1 ст. 200, п. 192.1 ст. 192 ПК України в декларації з ПДВ за березень 2014 року та занижено суму податку на додану вартість, віднесено до складу суму податкових зобов'язань у розмірі 940281,00 грн. внаслідок методологічної помилки, в результаті чого було занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті в бюджет (п. 25 р. 25.1 р. декларації з ПДВ за березень 2014 року).
Дані камеральної перевірки свідчать про занижену суму податку на додану вартість звітного (податкового) періоду за березень 2014 року у розмірі 940281,00 грн., заявлених у податковій декларації.
З аналізу акта камеральної перевірки встановлено, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за березень 2014 року, в якій були наявні помилки, у зв'язку з чим позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ, у зв'язку з виправленням самостійно визначених помилок за березень 2014 року.
В акті перевірки також зазначено, що ПП фірма «ОЛБІ» на порушення п. 192.1 ст. 192 ПК України в декларації з ПДВ за березень 2014 року занижено суму податку на додану вартість, віднесено до складу суми податкових зобов'язань у розмірі 940282,00 грн. внаслідок методологічної помилки, в результаті чого було занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті в бюджет (р. 25, р. 25.1 податкової декларації з ПДВ за березень).
У вказаній декларації у рядку 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставною, крім імпорту товарів» у графі «обсяги постачання» вказано суму 4701910, у графі «сума податку на додану вартість» підприємством задекларована сума у розмірі 940382 грн., у рядку 8 «коригування податкових зобов'язань у колонці А зазначено суму 4701409 зі знаком «-», а у колонці «б» також зазначено суму 940382 зі знаком «-».
Суд зазначає, що на момент заповнення вказаної податкової звітності діяв Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678 ( далі - Порядок).
Порядок заповнення податкової декларації визначений розділом V вказаного Порядку. Розділом VI регламентований порядок заповнення уточнюючого розрахунку.
Так, відповідно до п. 9 ч. 3 Розділу V коригування податкових зобов'язань відображається у рядку 8.
У рядку 8.1 відображається збільшення або зменшення обсягів постачання та відповідно податкових зобов'язань, що здійснюється відповідно до статті 192 розділу V Кодексу.
У рядку 8.1.1 відображається збільшення або зменшення згідно зі статтею 192 розділу V Кодексу обсягів постачання, за якими не нараховувався податок на додану вартість.
При заповненні цих рядків обов'язковим є подання (Д1) (додаток 1), який заповнюється в розрізі контрагентів та розрахунків коригування до податкових накладних.
У відповідності до ст. 48 ПК України (в редакції, що діяла на момент подання звітності) податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків (п. 48.2 ст. 48 ПК України).
Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:
тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);
повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;
код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
місцезнаходження (місце проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;
дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;
підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п.48.3 ст.48 ПК України).
Згідно п. 48.7 вказаної статті ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
У зв'язку з наявними помилками у поданій до контролюючого органу звітності, підприємством було подано ще один уточнюючий розрахунок від 16.05.2014, однак податковий орган наголосив на тому, що вказаний уточнюючий розрахунок був поданий вже після вручення акта перевірки від 13.04.2014 №237/22-04-10/32083863, тому ПП фірма «ОЛБІ» не скористалося правом, наданим абз. 1 ст. 50 ПК України.
Статтею 50 ПК України визначені підстави для внесення змін до податкової звітності.
У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.
Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.
Це правило не поширюється на випадки, встановлені , цього Кодексу.
У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.
З наведеної норми видно, що платник податків втрачає право на подання уточнень до податкової звітності лише у випадках проведення документальних планових та позапланових перевірок, згідно з матеріалів справи відповідачем проведено саме камеральну перевірку.
Також з матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено, що подання уточнюючої звітності до декларації з ПДВ за березень 2014 року було обумовлено необхідністю збільшення податкових зобов'язань за означений період на суму 1,1 млн. грн. по підприємствам ПП «Владобуд», ТОВ «Захист інвестувань» та зменшення податкових зобов'язань по контрагенту «МПК - Контакт» та ПП «Макоп - Зксим» в порядку ст.192 ПК України.
У відповідності до положень ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.
Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;
Норма пункту 192.1 цієї статті ПК України не поширюється на випадки, коли постачальник товарів/послуг не є платником податку на кінець звітного (податкового) періоду, в якому був проведений такий перерахунок (п. 192.2 ст. 192 ПК України).
Результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 192.3 ст. 192 ПК України).
Таким чином, у зв'язку з поверненням товару покупцями ПТВП «МПК - Контакт» (податкові накладні від 02.07.2010 № 2071 та від 19.05.2010 №19/05-1) та ПП «Макоп-Зксим», що були поставлені на підставі договору від 01.09.2009 № ОМ-9 за податковими накладними від 07.04.2010 №7/04-2, від 07.04.2010 №7/04-2, позивачем на підставі ст. 192 ПК України проведено коригування сум податкових зобов'язань з ПДВ по операціям постачання на користь означених контрагентів, які фактично не відбулися.
Щодо доводів відповідача про неправомірне включення у податковій звітності за березень 2014 року ПП фірмою «ОЛБІ» податкових накладних з терміном виписки понад 1095 днів,суд зазначає, що норма ст. 102 та ст. 192 ПК України не встановлює обмежень у часі для платника податків по коригуванню податкових зобов'язань у зв'язку з поверненням товару постачальникові.
Згідно ст. 185.1 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Таким чином, повернення покупцем поставленого товару виключає наявність об'єкта оподаткування ПДВ та обумовлює наслідки, визначені ст. 192 ПК України.
Випадки для визначення сум грошових зобов'язань контролюючим органом, наведені в ст. 54 ПК України, проте даною нормою не передбачено визначення платникові податків грошових зобов'язань через наявність методологічних помилок в податковій звітності останнього.
За наведених обставин, суд зазначає, що не може слугувати підставою для визначення платнику податків грошового зобов'язання саме наявність методологічних помилок у поданій ним до контролюючого органу звітності, оскільки помилки в податковій звітності не можуть слугувати підставою для виникнення бази оподаткування, яка в даному конкретному випадку виникає лише при фактичному здійсненні господарських операцій з постачання товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94,159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства фірми «ОЛБІ» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова