Справа № 1706/1133/12
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/32837/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про зобов'язання прийняти рішення за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у Дубровицькому районному суді Рівненської області пред'явили позов до виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про зобов'язання прийняти рішення.

В обґрунтування позову вказали на те, що у січні 2004 року ВАТ "Дубротекс" їм було видано ордер на житлові кімнати № 303 та № 304 в гуртожитку цього підприємства по АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що ВАТ "Дубротекс" було оголошено банкрутом, зазначений гуртожиток був прийнятий у комунальну власність. 11 серпня 2009 року Дубровицькою міською радою прийнято рішення № 777 "Про статус цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1", відповідно до якого цілісний майновий комплекс № АДРЕСА_1 вирішено залишити в статусі гуртожитку, а також мешканцям дозволено приватизацію жилих приміщень, які вони займають у даному гуртожитку.

На звернення про надання дозволу на приватизацію займаних кімнат в даному гуртожитку виконкомом їм надана відповідь про те, що вони можуть скористатися правом на приватизацію житлової площі в гуртожитку за умови подання певних документів, перелік яких зазначений у відповіді, і лише після приведення квартири у відповідність з архітектурно-планувальними та технічними нормами законодавства. У даному випадку мова йшла про відмову у приватизації житлової площі через відключення від мережі централізованого теплопостачання, встановлення грубок, що здійснювалося за згодою попереднього власника житла - ВАТ "Дубротекс", яке ще до банкрутства надало дозвіл мешканцям гуртожитку встановлювати у квартирах пічне опалення, оскільки від централізованого теплопостачання гуртожиток був відключений ще у 1996 році.

Наприкінці 2009 року мешканці даного гуртожитку колективно звернулися до Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо відмови у приватизації кімнат у гуртожитку через самочинне влаштування індивідуального опалення та відключення від мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, яке підтвердило відсутність підстав для відмови у приватизації житла з вказаних причин.

13 квітня 2011 року позивачі повторно звернулися до відповідача із заявою щодо оформлення передачі займаних ними в гуртожитку кімнат у приватну власність. Однак, відповідач знову відмовив їм у приватизації кімнат в гуртожитку.

Вважають, що відмова відповідача у приватизації житла не ґрунтується на нормах законодавства.

Просили:

- визнати дії відповідача щодо відмови їм у приватизації житлових кімнат

№ 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1 протиправними;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення (розпорядження), яким передати їм житлові кімнати № 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1 у спільну часткову власність у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику;

- зобов'язати відповідача визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноваженим співвласником кімнат № 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача видати їм свідоцтво про право власності на кімнати № 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 січня 2013 року позов задоволено.

Визнано дії виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області щодо відмови позивачам у приватизації житлових кімнат № 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1 протиправними.

Зобов'язано виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області прийняти рішення (розпорядження), яким передати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 житлові кімнати № 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1 у спільну часткову власність у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику.

Зобов'язано виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області визначити ОСОБА_4 уповноваженим співвласником кімнат № 303,

№ 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Зобов'язано виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області видати позивачам свідоцтво про право власності на кімнати № 303, № 304 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області задоволено частково.

Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 січня 2013 року в частині визнання дій виконкому Дубровицької міської ради щодо відмови ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у приватизації житлових кімнат № 303 та № 304 в гуртожитку по АДРЕСА_1 протиправними, зобов'язання виконкому Дубровицької міської ради визначити ОСОБА_4 уповноваженим співвласником кімнат №303 та № 304 в гуртожитку по АДРЕСА_1, зобов'язання виконкому Дубровицької міської ради видати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на кімнати №303 та №304 в гуртожитку по АДРЕСА_1 скасовано, прийнято в цій частині нову постанову, якою у позові в цій частині позовних вимог відмовлено.

Постанову Дубровицького районного суду від 16 січня 2013 року в частині зобов'язання виконкому Дубровицької міської ради прийняти рішення (розпорядження) про передачу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 житлових кімнат №303 та №304 в гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Дубровиці у спільну часткову власність у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику змінено та доповнено в цій частині рішення словами: "після узаконення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усіх змін, що призвели до змін у плані приміщень, що підлягають приватизації та їх інженерному обладнанні або після приведення цих приміщень до попереднього стану".

З судовим рішенням апеляційного суду не погодилися позивачі, які подали до суду касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги послалися на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просять змінити рішення суду, виключивши з постанови доповнення словами: "після узаконення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усіх змін, що призвели до змін у плані приміщень, що підлягають приватизації та їх інженерному обладнанні або після приведення цих приміщень до попереднього стану".

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що гуртожиток по

АДРЕСА_1 у м. Дубровиці Рівненської області у вересні 2006 року був переданий у комунальну власність територіальної громади міста, що підтверджено актом приймання-передачі від 04 вересня 2006 року.

У січні 2004 року ОСОБА_4 на сім'ю з чотирьох чоловік ВАТ "Дубротекс" було видано ордер на зайняття двох кімнат: № 303 та № 304 у цьому гуртожитку.

Рішенням Дубровицької міської ради від 11 серпня 2009 року № 777 "Про статус цілісного майнового комплексу по вул. Шкільній, 2" цілісному майновому комплексу по АДРЕСА_1 збережено статус "гуртожиток" та дозволено приватизацію жилих приміщень громадянам, які їх займають лише за умови вирішення ними питань щодо самовільного перепланування, реконструкції в даному будинку.

ОСОБА_4 та члени його сім'ї, які проживають в кімнатах № 303 та № 304 цього гуртожитку також отримали право на приватизацію займаних приміщень.

Проте, ОСОБА_4 та членам його сім"ї відповідач відмовив у приватизації кімнат у зв'язку із самовільним переобладнанням та переплануванням кімнат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у передачі у власність сім"ї ОСОБА_4 займаних ними кімнат гуртожитку є протиправною, оскільки не ґрунтується на законі. Крім того, відповідачем порушено статтю 11 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", прийнявши у 2006 році гуртожиток із переплануваннями та реконструкціями.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи таке рішення, виходив з того, що приватизацію кімнат можливо здійснити лише після узаконення позивачами усіх змін, що призвели до змін у плані приміщень, які підлягають приватизації, та їх інженерному обладнанні або після приведення цих приміщень до попереднього стану.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком апеляційного суду з огляду на таке.

Згідно із статтею 2 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VІ "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності.

У відповідності до положень статті 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування; приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється шляхом: безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

За приписами статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до частин п'ятої, восьмої статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла.

Пунктами 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 визначено, що приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно з пунктом 22 цього ж Положення на підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 за № 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння і відповідно до пункту 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 травня 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Аналіз вказаних актів законодавства дає можливість зробити висновок, що орган приватизації не може відмовити особам, які проживають протягом встановленого законом строку у жилих приміщеннях гуртожитків, які є комунальною власністю, у приватизації займаної ними житлової площі з підстав, не передбачених законом.

Самоправне переобладнання та перепланування кімнат у гуртожитку також не є підставою для відмови у їх приватизації.

Водночас, виконавчий орган органу місцевого самоврядування не зобов'язаний прийняти таке рішення щодо жилих приміщень у гуртожитку та передати їх у приватну власність осіб з наявними в них переобладнаннями та переплануванням, які здійснені самоправно та без дотримання технічних норм.

У даному випадку приватизації підлягають кімнати у гуртожитку за технічними характеристиками до здійснення самоправних переобладнань та перепланування.

Отже, відповідач неправомірно відмовив позивачам у прийнятті рішення про приватизацію кімнат у гуртожитку і суд апеляційної інстанції правильно вказав на це.

Суд апеляційної інстанції, скасовую частково рішення суду першої інстанції та частково змінюючи його, дійшов помилкового висновку про можливість прийняття відповідного рішення за умов узаконення змін у плані приміщень або приведення приміщень до попереднього стану, оскільки у цьому випадку виконання рішення поставлено в залежності від настання певних подій, що не є належним способом захисту порушеного права позивачів.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції у відповідній частині підлягає зміні.

Законність і обґрунтованість іншої частини постанови суду апеляційної інстанції від 23 травня 2013 року у цій справі не є предметом касаційного оскарження особами, якими подано касаційну скаргу.

Суд касаційної інстанції у відповідності до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з положеннями статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим лише в частині.

Отже, постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про зобов'язання прийняти рішення змінити, виклавши абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції:

"Постанову Дубровицького районного суду від 16 січня 2013 року в частині позовних вимог про зобов'язання виконкому Дубровицької міської ради прийняти рішення (розпорядження) про приватизацію кімнат № 303 та № 304 в гуртожитку по АДРЕСА_1 викласти у новій редакції: "Зобов'язати виконком Дубровицької міської ради прийняти рішення (розпорядження) про передачу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спільну часткову власність у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику житлові кімнати № 303 та № 304 в гуртожитку по АДРЕСА_1 за технічними характеристиками, які вони мали до самоправних реконструкції і переобладнання".

В іншій частині постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.