Справа № 808/1445/13-а
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року (12 год. 05 хв.)Справа № 808/1445/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Мєдніковій Р.О.

та представників

від позивача: ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги від 01.02.2016

від відповідача: Халецька Т.В., довіреність № 40-702-10/8926 від 02.10.2015 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с. Преображенка

до: Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправними та скасування припису і постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась із адміністративним позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 3 від 09.01.2013 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 2 від 14.01.2013 на суму 22 940,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що посадова особа інспекції, яка проводила перевірку, в порушення вимог Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю не пред'явила службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки. Також стверджує, що перевіряючим в акті перевірки вказано, що позивач відмовилась від його підписання, хоча вона взагалі не була повідомлена про складання таких документів, а отримала їх 18.01.2013 поштою разом із Постановою № 2 від 14.01.2013. Зазначає, що припис № 125 від 29.11.2012, за невиконання якого до позивача застосовано штраф, вона не отримувала, тому виконати не мала змоги. Крім того, вимоги, вказані у приписі № 125 від 29.11.2012 та в приписі № 3 від 09.01.2013 порушують діюче законодавство та не можуть бути виконаними, оскільки зазначені у них приміщення не підлягають прийняттю в експлуатацію відповідно до рішення Оріхівського районного суду від 30.06.2011 по справі № 2-778/2011. Також зауважує, що у Приписі № 125 від 29.11.2012 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області порушено форму його складання, затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15.05.2012 № 240 та не вірно визначено норму закону, яку порушено. На підставі викладеного, вважає оскаржувані постанову № 2 від 14.01.2013 та припис № 3 від 09.01.2013 протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні 11.01.2016 представник позивача наполягав на задоволенні позову з викладених вище підстав. Крім того, в обґрунтування своєї правової позиції також посилався та те, що відповідачем не доведено факт наявності у ОСОБА_3 правового статусу підприємця та здійснення нею підприємницької діяльності за вказаною в оскаржуваній постанові адресою. А також, в оскаржуваній постанові вказано інший тип та інша адреса об'єкта, ніж того, який знаходиться у власності фізичної особи ОСОБА_3

Відповідач позовні вимоги не визнав. Під час розгляду справи по суті представник відповідача зазначив, що головним державним інспектором Пологівського інспекційного відділу Дандарою В.С. відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, була проведена перевірка на об'єкті: Реконструкція частини житлового будинку під магазин та нове будівництво магазинів за адресою: АДРЕСА_1., за результатами якої встановлено факт експлуатації об'єкта будівництва, не прийнятого в експлуатацію. За вказане правопорушення Інспекцією винесено припис № 112 від 09.11.2012 про усунення порушень вимог законодавства, а також 21.11.2012 прийнято постанову № 115 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності. Зазначена постанова та припис оскаржені позивачем до Запорізького окружного адміністративного суду, проте, судом першої інстанції, а згодом і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 відмовлено. Таким чином, позивачем не доведено неправомірність винесення припису № 112 від 09.11.2012, невиконання якого стало підставою для винесення припису № 125 від 29.11.2012. Останній позивач також оскаржував до Запорізького окружного адміністративного суду, проте постановою суду від 01.04.2015 у справі № 808/459/13-а, яка набрала законної сили, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 відмовлено. Оскільки рішенням суду припис № 125 від 29.11.2012 не було скасовано, то його виконання було обов'язковим для ФОП ОСОБА_3 З огляду на викладене, припис Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 3 від 09.01.2013 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 2 від 14.01.2013, винесені за невиконання припису № 125 від 29.11.2012, є правомірними та не підлягають скасуванню. У зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2013 провадження в адміністративній справі № 808/1445/13-а було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 808/459/13-а

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2016 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду від 04.02.2016 за клопотанням представника відповідача було здійснено процесуальне правонаступництво відповідача - Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області.

У судове засідання 11.02.2016 прибув представник відповідача та підтримав заперечення.

У судовому засіданні 11.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 09.01.2013 головним державним інспектором Пологівського інспекційного відділу Дандара В.С., відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 05.2011 № 553, було проведено перевірку виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил проектних рішень при виконанні будівельних робіт на об'єкті: Реконструкція частини житлового будинку під магазин та нове будівництво магазинів за адресою: АДРЕСА_1.

Перевірка була здійснена із залученням Інспектора відділу комунального господарства Оріхівської міськради Беліч В.І., провідного спеціаліста відділу комунального господарства Оріхівської міськради Бут С.М. та в присутності ФОП ОСОБА_3.

За результатами перевірки встановлено невиконання припису № 125 від 29.11.2012, що є порушенням п.3 ч.4 ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

09.01.2013 головним державним інспектором Пологівського інспекційного відділу Дандарою В.С. відносно ФОП ОСОБА_3 складено припис № 3, в якому вимагалось усунути виявлене порушення шляхом припинення експлуатації до прийняття зазначених у акті приміщень в експлуатацію відповідно до вимог законодавства. Як зазначено у приписі, від його підпису та отримання позивач відмовилась.

14.01.2013 заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчуком Олександром Володимировичем винесено постанову № 2 про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 22 940 грн.

Не погоджуючись із приписом № 3 від 09.01.2013 та постановою № 2 від 14.01.2013, ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 10 Закону України від 20.05.1999 № 687-XІV «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно статті 41 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 3038-VІ) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Держархбудінспекція України здійснює свою діяльність на підставі Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011.

У відповідності до пункту 3 вказаного Положення, основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Проведення архітектурно-будівельного контролю регулюється «Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (в редакції чинній на момент проведення перевірки та накладення стягнення, далі - Порядок № 553).

Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до п. 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

Згідно з п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

В акті від 09.01.2013 зазначено, що перевірка проведена у присутності ФОП ОСОБА_3 Під вказаним твердженням підписались усі особи, які здійснювали перевірку, а саме: головний державний інспектор Пологівського інспекційного відділу Дандара В.С., Інспектор відділу комунального господарства Оріхівської міськради Беліч В.І. та провідний спеціаліст відділу комунального господарства Оріхівської міськради Бут С.М.

Крім того, суд виходить з того, що у позовній заяві позивач, посилаючись на непред'явлення йому посадовою особою Інспекції службового посвідчення, сам підтвердив факт того, що перевірка проводилась, інспектор разом із залученими особами виходив на об'єкт у присутності підприємця.

У зв'язку із цим, посилання представника позивача на те, що перевірка була проведена у відсутність ФОП ОСОБА_3 суд вважає необґрунтованими.

Щодо посилань позивача на не пред'явлення посадовою особою Інспекції службового посвідчення та направлення на проведення перевірки, суд виходить з того, що згідно з абз.11 п. 7 Порядку № 553 під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Виходячи із змісту вказаної норми є обґрунтованим твердження про те, що пред'явлення службового посвідчення та направлення є обов'язком посадової особи, який кореспондується із правом суб'єкта містобудування вимагати вчинення таких дій. У випадку ненадання посадовою особою службового посвідчення та направлення на перевірку, суб'єкт містобудування має правові підстави не достукати вказаних осіб на об'єкт перевірки.

Однак, перевірка була проведена, будь-яких скарг, заяв і т.і. на протиправні дії посадової особи Інспекції позивач суд не надав.

З огляду на це, суд вважає недоведеними вказані доводи позивача.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача про не підтвердження статусу ОСОБА_3 як суб'єкта підприємницької діяльності станом на час проведення перевірки - 09.01.2013. Так, судом задля з'ясування вказаної обставини, отримано безкоштовний запит з сайту Міністерства юстиції України, з якого встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 13.01.2016 та господарську діяльність не припиняла.

Відповідно до п. 16 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Як зазначалося вище, за результатами перевірки складено акт, в якому встановлено невиконання припису № 125 від 29.11.2012, що є порушенням п.3 ч.4 ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як свідчить долучена до справи копія припису № 125 від 29.11.2012 останнім вимагалось від ФОП ОСОБА_3 усунути виявлене порушення шляхом припинення експлуатації до прийняття зазначених приміщень в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Суд зазначає, що законність припису № 125 від 29.11.2012 та обґрунтованість викладених у ньому вимог, була предметом дослідження в адміністративній справі 808/459/13-а. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2015, залишеного без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015, у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування припису № 125 від 29.11.2012 та постанови № 124 від 11.12.2012 - відмовлено.

Припис № 125 від 29.11.2012 направлявся на адресу позивача поштою та отриманий останнім 08.12.2012, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення та змістом постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2015 у справі № 808/459/13-а.

Посилання представника позивача на те, що у приписі № 125 від 29.11.2012 не встановлений строк його виконання (усунення порушень), суд після дослідження змісту вказаного документу, відхиляє. Так, згідно типової форми вказаного документи у розділі «З метою усунення виявлених порушень ВИМАГАЮ:…» мають зазначатися заходи щодо усунення порушень із визначенням терміну виконання. У приписі № 125 від 29.11.2012 у вказаному розділі зазначено лише про необхідність усунення виявленого порушення шляхом припинення експлуатації до прийняття зазначених приміщень в експлуатацію відповідно до вимог законодавства, без вказівки на термін виконання.

В той же час, суд вважає, що термін виконання припису № 125 від 29.11.2012 визначений Інспекцією шляхом вказівки на дату до якої від суб'єкта господарювання мало надійти повідомлення про його виконання. В даному випадку це до 28.12.2012.

Щодо посилань представника позивача на недоведеність самого факту порушення, а саме - невиконання вимог припису № 125 від 29.11.2012, суд зазначає наступне.

У приписі № 125 від 29.11.2012, про що йшлося вище, вимагалось від ФОП ОСОБА_3 усунути виявлене порушення шляхом припинення експлуатації до прийняття зазначених приміщень в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Тобто, невиконання вимог припису № 125 від 29.11.2012 складається із сукупності умов: експлуатація зазначених приміщень та не введення їх в експлуатацію в установленому законом порядку.

Підтвердженням наявності факту експлуатації приміщення є по-перше, сам акт перевірки від 09.01.2013, в якому вказану обставину підтверджено підписами як самого головного державного інспектора Дандри В.С. так і осіб, які брали участь у перевірці; по-друге, фотографія об'єкта нерухомості, який експлуатується.

Посилання представника позивача на те, що з фотографії неможливо встановити де вона була зроблена та коли саме, суд відхиляє, оскільки будь-яких вимог до підтвердження факту вчинення порушення у сфері містобудівної діяльності шляхом фотофіксації Порядок № 553 не містить. Крім того, суд оцінює вказаний доказ як додатковий до основного - акту перевірки від 09.01.2013. Врешті-решт жодного доказу того, що це не той об'єкт, який розташований у АДРЕСА_1 суду не надано.

Невідповідність адреси об'єкта нерухомості вказаної в акті перевірки від 09.01.2013 реєстраційним даним, на яку посилається позивач, суд після з'ясування обставин справи відхиляє з огляду на таке.

Як зазначено у витягу від 26.07.2011 № 30750626 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на приміщення медичного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» з службовою прибудовою та магазинами, розташований за адресою АДРЕСА_1. Як підстава виникнення права власності у громадянки вказано рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.06.2011 у справі № 2-778/2011.

Вказаним рішенням позивач оперує посилаючись на встановлені в ньому певні факти та обставини. Тож, позивач визнає, що в даному випадку, мова йде про один і той самий об'єкт нерухомості, вказаний посадовою особою Інспекції в акті перевірки від 09.01.2013 та об'єкт, який перебуває у власності позивача.

Доводи позивача про те, що вимоги, вказані у приписі № 125 від 29.11.2012 порушують діюче законодавство та не можуть бути виконаними, оскільки зазначені у них приміщення не підлягають прийняттю в експлуатацію відповідно до рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.06.2011, яким за позивачем визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно та вирішено вважати його таким, що не потребує подальшого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, у зв'язку з чим позивач не повинна була вчиняти будь-які дії щодо прийняття такого майна в експлуатацію, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Законність та обґрунтованість висновків інспекції щодо наявності в діях позивача порушень вимог у сфері містобудівної діяльності вже була предметом дослідження у справі № 808/460/13-а. Так, Запорізький окружний адміністративний суд у постанові від 14.03.2013 вказав на наступне:

«Згідно з частиною 1 статті 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта - це здійснення шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, форма якої, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частини 5 зазначеної статті встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Аналогічна процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначена «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011.

Таким чином, виключна компетенція щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та видачі сертифіката, що за своїм змістом є прийняттям в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, визначена законодавством за інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, декларація про готовність об'єкта до експлуатації позивачем до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю не подавалась, а відтак, закінчений будівництвом об'єкт, на яке за позивачем визнано право власності за рішенням суду, є таким, що не прийнятий в експлуатацію.

Крім того, визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду, не звільняє позивача від обов'язку вчинення дій щодо прийняття такого майна в експлуатацію, як це передбачено пунктом десятим «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011».

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд вважає таким, що не підлягає повторному доведенню факт допущення ФОП ОСОБА_3 порушень вимог п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме експлуатація об'єкта будівництва ІІІ категорії складності не прийнятого в експлуатацію.

Більш того, на запитання суду які саме докази позивач може надати у спростування зафіксованих в акті від 09.01.2013 порушень, а саме оформлення документів, які вимагаються для введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, не експлуатація вказаного приміщення тощо, будь-яких документів не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність тверджень відповідача про наявність з боку ФОП ОСОБА_3 порушень вимог п.3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме невиконання вимог припису № 125 від 29.11.2012.

Відповідно до п. 17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації

декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

09.01.2013, на підставі акту перевірки від 09.01.2013, головним державним інспектором Пологівського інспекційного відділу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Дандарою В.С. складено припис № 3, про усунення виявленого порушення шляхом припинення експлуатації до прийняття зазначених приміщень в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до п.1 ч. 6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат. Дії, передбачені частинами першою - восьмою цієї статті, вчинені суб'єктами містобудування, яких протягом року було піддано стягненню за такі самі порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу, визначеного у відповідному абзаці цієї статті, у подвійному розмірі (ч. 9 ст. 2 Закону).

З огляду на викладене, винесення заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Оверчуком О.В. постанови № 2 про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 22 940 грн. слід визнати законним та обґрунтованим.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідач, до компетенції якого віднесено здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, при виконанні покладених на нього обов'язків встановив, що позивачем не виконано вимоги припису № 125 від 29.11.2012, що є порушенням п. 3 ч.4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняв рішення про усунення виявлених порушень шляхом припинення експлуатації такого об'єкта, про що виніс припис № 3 від 09.01.2013 та застосував до відповідача санкції за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі, визначеному законом, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законами.

На підставі викладеного, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування припису і постанови, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко