Справа № 2-а-1710/10
Суддя: Мороз К. В.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1710/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 р. м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Мороз К.В.,

при секретарі Горбік Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова про зобов'язання нарахувати і виплатити недоплачену як «дитині війни» щомісячну державну соціальну допомогу, зобов'язання в подальшому щомісячно нараховувати державну соціальну допомогу,

Встановив:

07.10.2010 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену як «дитині війни» щомісячну державну соціальну допомогу за 6 місяців 2010 року в розмірі 849 гривень, зобов'язання в подальшому щомісячно, постійно нараховувати як "дитині війни" щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що має статус "дитини війни" та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року позивачу повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посилається на рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, закон України "Про Державний бюджет України на 2010 рік". Зазначає, що її права гарантовані ст.ст. 8, 22, 55, 95 Конституції України, які мають пряму дію.

В судове засідання позивач не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, направили письмові заперечення проти позовних вимог в яких просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. В запереченнях посилаються, що непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого в статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, що дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у відсутності сторін, відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус дитини війни визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується посвідченням № 119452 (а.с.8).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Статтею 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялось, а отже державна соціальна допомога в 2010 році мала нараховуватись у визначених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" розмірах.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком не встановлений, підстави для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановленої названим Законом для розрахунку щомісячної соціальної допомоги відсутні.

Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності своїх дій щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі менше 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 07.04.2010 року по 07.10.2010 року.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд зобов'язує відповідача провести нарахування позивачу щомісячної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 07.04.2010 року по 07.10.2010 року (день звернення до суду) та провести виплату за виключенням сплачених сум, а в частині стягнення недоплаченої різниці в сумі 849 грн. 00 коп. слід відмовити.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача в подальшому щомісячно постійно нараховувати як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі ЗО відсотків від мінімальної пенсії за віком, то відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Будь-яких доказів про порушення прав, свобод або інтересів позивача в подальшому щодо нарахування щомісячної державної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком суду не надано, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись п.10 ч.1 ст.3, ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, суд -

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова здійснити нарахування ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги за період з 07.04.2010 року по 07.10.2010 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та провести виплату за виключенням сплачених сум.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 03 гривні 40 копійок судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Новозаводського

Районного суду м. Чернігова: ОСОБА_2