Справа № 629/1409/15-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ К/800/31644/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Іваненко Я.Л., Пасічник С.С., провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2015р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області , в якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині невиплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому в ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", стягнути недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік в сумі 5265,00 грн., за 2013 рік - 5635,00 грн., за 2014 рік - 5990,00 грн. у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015р. постанову суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог за 2012 та 2013 роки та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов залишено без розгляду. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2014 рік, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон № 719-VII) не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).

Проте з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" внесені зміни до Прикінцевих положень Закону № 719-VII. Вказаний Закон набрав чинності з 03.08.2014р.

Зокрема, Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено ст. 67, за змістом якої норми і положення ст. 48 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік виплачено в листопаді 2014 року, тобто після набрання чинності вищезазначених змін, тому нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення повинна була нараховуватись та виплачуватись в розмірі, встановленому в постанові Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин відповідачем правомірно виплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 100 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком апеляційної інстанції щодо залишення без розгляду позовних вимог щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2012-2013 роки.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог за 2012-2013 роки та залишаючи вказані позовні вимоги без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, при цьому суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку поважними.

За правилами ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що зостановлюється ухвала (ч.1 ст. 100 цього Кодексу).

Як установлено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду 15.04.2015р. та просив стягнути на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2012 року по 2014 роки включно.

Оскільки позивач вказану допомогу за 2012 рік отримав в січні 2013 року, а за 2013 рік - в травні 2013 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду із позовом у визначений процесуальним законом строк.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо пропущення позивачем строку звернення до суду строку, а також висновків суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2015р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Пасічник С.С.

Іваненко Я.Л.