Справа № П/811/3457/15
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Справа № П/811/3457/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мирошниченка В.С., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області, в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 08.10.2015;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 04.12.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником не нарахованого єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати вимогу Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про сплату боргу № Ф- В0000 481701 від 04.12.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правомірно включив до складу валових витрат за 2013 - 2014 рік вартість придбаного бензину, податку на додану вартість сплаченого до бюджету, а також розмір судового збору.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого позов ним не визнається у повному обсязі з огляду на те, що реалізація пального у перевіряємому періоді не підтверджено документально.

Також представником відповідача зазначено, що в порушення податкового законодавства позивачем віднесено до складу валових витрат за 2013 - 2014 рік, податку на додану вартість сплаченого до бюджету, а також розмір судового збору (т.1, а.с. 122-123).

Сторони в судове засідання не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 1, а.с 84, 177).

Суд дослідив подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 14.04.2015р. по 17.07.2015 р. посадовими особами відповідача проведена документальна виїзна планова перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, за наслідками якої складено акт від 29.07.2015р. за № 523/11-23-17-01/НОМЕР_3 (т.1, а.с.50-70).

Як вбачається з письмових заперечень відповідача та вказаного акту, в ході перевірки виявлено порушення, в тому числі:

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) визначено суму податкового зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 27446,52 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 22749,72 грн. та за 2014 рік в сумі 4696,80 грн.;

-пп 139.1.6, пп 139.1.9, пп 139.1.11, п. 139.1 ст. 139, пп. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України 02.12.2010 р. за №2755 - VI (зі змінами та доповненнями) - донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 13176,57 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 9834,19 грн., за 2014 рік в сумі 3342,38 грн.

На підставі акту перевірки, 08.10.2015 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з основного зобов'язання на суму 12402,34 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 3100,59 грн., № від 04.12.2015, яким стосовно позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 2330,71 грн. (т.1, а.с. 19,32).

04.12.2015 відповідачем виставлена вимога про сплату боргу № Ф- В про стягнення з позивача суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 25655,48 грн. (т.1, а.с. 82).

Відповідно до п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Тобто необхідною умовою для віднесення включення сум до витрат, які пов'язані з отриманням доходів, належать саме документально підтверджені такі витрати за конкретний період, перелік який визначений розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «УНК» (продавець) було укладено договір поставки пального.

На підтвердження придбання вищевказаного товару позивачем надано видаткові накладні (т.1, а.с. 173), товарно-транспортні накладні (т.2, а.с. 198), акти здачі-прийняття товару (т.1, а.с. 201), платіжні доручення на підтвердження оплати (т.2, а.с. 193, 195-196, 200).

ТОВ «УНК» виписано позивачу податкові накладні за серпень 2013 року на загальну суму 38970,42 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 7794,08 грн., за липень 2013 року на загальну суму 2375 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 475 грн. (т. 1, а.с. 197, 199).

Також, що між позивачем (покупець) та ТОВ «БЕЛ ОІЛ» (продавець) було укладено договір поставки пального.

На підтвердження придбання вищевказаного товару позивачем надано видаткові накладні (т.1, а.с. 91-93,174), платіжні доручення на підтвердження оплати (т.2, а.с. 203).

ТОВ «БЕЛ ОІЛ» виписано позивачу податкову накладну за листопад 2014 року на загальну суму 6184,42 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 1236,88 грн. (а.с. 202).

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Апріорі К» (продавець) були укладені договори поставки №1 від 08.01.2013, № 4 від 10.01.2014, за правилами «Інкотермс», тобто поставку здійснював продавець (т.1, а.с. 100-101).

На підтвердження придбання вищевказаного товару позивачем надано видаткові накладні (т.1, а.с.97,175), платіжні доручення на підтвердження оплати (т.2, а.с. 193, 196, 205).

ТОВ «Апріорі К» виписано позивачу податкові накладні за грудень 2014 року на загальну суму 345,08 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 69,02 грн. (т. 1, а.с. 204).

В подальшому пальне було реалізовано (т1., а.с. 95, 102, 104-105, 206, 207-212, т. 2, а.с. 17-37).

Таким чином, позивач довів реальність господарських операцій пального, а тому правомірно включив до витрат вартість придбаного пального у 2013 р. у розмірі 23399,78 грн., а також у 2014 р. у розмірі 6529,50 грн.

Позивач у 2013 році включив до витрат, суму податку на додану вартість сплаченого до бюджету в сумі 37000 грн., у 2014 р. в сумі 15753 грн.

Відповідно до положень пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України (в редакції на час виникнення правовідносин) не включаються до складу витрат суми податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання. Для платників податку, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, до складу витрат входять суми податків на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів, робіт, послуг, вартість яких належить до витрат такого платника податку. У разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно 177.3 ст. 177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладене, податковим законодавством заборонено позивачу включати до витрат суму податку на додану вартість сплаченого до бюджету у 2013 - 2014 роках.

Також, у 2013 році позивач включив до витрат суму судового збору у розмірі 5161,50 грн.

Статтею 177 ПК України визначений перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, до якого не входить судовий збір, а тому позивачу не надано право включати у витрати сплачений судовий збір у 2013 р. у розмірі 5161,50 грн.

Також, відповідно до положень п.п. 139.1.11 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат суми штрафів та/або неустойки чи пені за рішенням сторін договору або за рішенням відповідних державних органів, суду, які підлягають сплаті платником податку.

Таким чином, позивач довів реальність господарських операцій із вищевказаними контрагентами в частині купівлі пального, а тому суд перевірив відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України податкове повідомлення-рішення від 08.10.2015 р. № , в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з основного зобов'язання на суму 4225,47 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 1056,37 грн., дійшов висновку, що воно прийняте з порушенням принципу законності та обґрунтованості, а тому в цій частині підлягає скасуванню.

У свою чергу, за змістом положень Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8.07.2010 року № 2464-VI, обрахування та сплата єдиного внесу фізичними особами-підприємця поставлена у залежність від повноти нарахування ними доходів та витрат.

Так, згідно п. 2 ч.1 ст. 7 вказаного Закону для платників, зазначених фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Таким чином суд перевірив відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України податкове повідомлення-рішення № від 04.12.2015, в частині збільшення суми штрафної санкції у розмірі 794,07 грн., а також вимогу про сплату боргу від 04.12.2015 № Ф- В в частині стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8740,82 грн., дійшов висновку, що вони прийняті з порушенням принципу законності та обґрунтованості, а тому в цій частині підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, частково у розмірі 487,20.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 08.10.2015 р. № , в частині збільшення фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з основного зобов'язання на суму 4225,47 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 1056,37 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області № від 04.12.2015, в частині збільшення фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 суми штрафної санкції у розмірі 794,07 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 04.12.2015 № Ф- В , в частині стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8740,82 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Присудити фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, -протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду В.С. Мирошниченко