Справа № 308/14256/15-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016р. Справа № 876/1151/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з'явився

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1

на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2015р. у справі №308/14256/15-а

за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України

до Громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1

про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015р. позивач: Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 про примусове видворення, просив на підставі п.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусово видворити громадянина Шрі-Ланки, ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1.; на підставі ч.2 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2015р. у справі №308/14256/15-а позов задоволено.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.12.2015р. відповідач був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби "Стужиця" Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України у Республіку Польща поза межами пункту пропуску. На момент затримання документів, що посвідчують особу, не мав. Крім того, позивач посилається на те, що відповідачем порушено ст.25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в частині перебування на території України без законних на те підстав, та одночасно порушено вимоги Закону України "Про державний кордон".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач у справі: громадянин Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідачу рішення компетентного органу про примусове повернення з України зрозумілою мовою не вручалось, можливості добровільно повернутись до країни походження надано не було. Крім того, апелянт (відповідач у справі) зазначив, що судом першої інстанції не враховано рекомендації УВКБ ООН від 21.12.2012р. про надання міжнародного захисту біженцям з Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка у зв'язку із ущемленням тамільців у країні.

У судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.12.2015р. ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом відділу п/с "Стужниця" Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетину Державного кордону України Республіку Польща поза межами пункту пропуску.

05.12.2015р. начальником Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача та розміщення останнього у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення.

На момент затримання, документів, що посвідчують особу, у відповідача були відсутні. Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 04.12.2015р., протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 04.12.2015р.

Задоволюючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами п.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", органи охорони державного кордону стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства. Якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення , або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення. Відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватися на території України не має змоги, родичів на території України не має.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що реалізувати свої права та свободи відповідач міг встановленим порядком та емігрувати в одну з Європейських країн на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України.

Згідно із вимогами п.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", органи охорони державного кордону стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, указаних у частині першій статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців. Рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. Для контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства. Затримання або примусове видворення іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

З таким позовом до адміністративного суду мають право звернутися органи внутрішніх справ (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції), органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про затримання та примусове видворення вирішує лише ці вимоги. Зокрема, суд не має права вирішувати вимоги про заборону іноземцю та особі без громадянства подальшого в'їзду на територію України на строк до трьох років, оскільки ці питання вирішують центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону, органи Служби безпеки України. Отже, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворені з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

За вимогами ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Таким чином, обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Статтею 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено умови, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека. Зокрема, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Суд апеляційної інстанції критичного ставиться до посилань відповідача на Рекомендації УВКБ ООН щодо оцінки потреб у міжнародному захисті шукачів притулку зі Шрі-Ланки, так як останні рекомендують надавати міжнародний захист біженцям з цієї країни з врахуванням приналежності осіб до груп, що перебувають у зоні ризику, та з дослідженням такої необхідності у кожному окремому випадку. Суд також звертає увагу на те, що позивач жодних фактів переслідувань або утисків на свою адресу не надав, не перебував ні в яких організаціях (політичних, громадських, військових), до інцидентів із застосуванням фізичного насильства, які були б пов'язані із його расовою, національною, релігійною належністю, політичними поглядами, причетний не був. Відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що у випадку видворення за межі території України для нього існує загроза бути підданим катуванню, чи нелюдському або принизливому поводженню чи покаранню в країні його проживання.

Відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватися на території України не має змоги, родичів на території України не має, не вказав обставин, які б давали підстави для заборони його примусового видворення, відтак, позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2015р. у справі №308/14256/15-а за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 про примусове видворення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2015р. у справі №308/14256/15-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.02.2016р.