Справа № 815/5796/15
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5796/15

Категорія: 3.6 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лук`янчук О.В.

при секретарі: Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2015р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 ), Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, третя особа Одеський загін морської охорони Державної прикордонної служби України про зобов`язання прийняти рішення щодо доповнення в свідоцтві про хворобу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеський загін морської охорони Державної прикордонної служби України, в якому просив зобов`язати Госпітальну військово-лікарську комісію Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) прийняти рішення щодо доповнення в свідоцтві про хворобу ОСОБА_1 №380/676, виданого 17.07.2015р. Госпітальною військово-лікарською комісією Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, а саме: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; стягнути з Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України моральну шкоду у розмірі 120000,00 (сто двадцять тисяч) гривень на користь ОСОБА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно контракту його прийнято на посаду старшинського складу, а саме рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №419/384 від 30.08.2014р. госпітально-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України та свідоцтва про хворобу №380/676 від 17.07.2015р. Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України та свідоцтва позивача визнано «обмежено придатним до військової служби».

Позивач зазначив, що звертався до Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України з рапортом про звільнення з військової служби від 5.08.2015р.

За результатами розгляду вказаного рапорту 20.08.2015р. Одеським загоном морської охорони Державної прикордонної служби України позивачу надано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до п. б ч.8 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» під час особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу. Водночас зазначено, що з огляду на те, що відповідно до свідоцтва про хворобу №380/676 від 17.07.2015р. Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України та свідоцтва про хворобу №419/384 від 30.08.2014р. госпітально-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України позивача визнано обмежено придатним до військової служби, а тому відсутні підстави для його звільнення з лав Державної прикордонної служби України за станом здоров`я.

Позивач пояснив, що оскільки згідно діагнозів військово-лікарської комісії йому необхідний відпочинок, дієта, забороняється піднімати важкі предмети, він є непридатним до військової служби, відповідач в порушення п. б ч.8 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відмовляється вносити у свій висновок інше формулювання, а саме замість «обмежено придатний до військової служби» потрібно зазначити «не придатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час».

Посилаючись на зазначені обставини справи, просив позов задовольнити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2015р. у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при встановленні придатності позивача до проходження військової служби відповідач діяв в межах своїх повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому підстав для внесення будь яких доповнень у свідоцтво про хворобу №380/676 від 17.07.2015р. не має.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що згідно контракту про проходження військової служби в ДПС від 31.05.2012р. ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , загоні морської охорони ДПС у званні старшого мічмана на посаді старшого техніка-командира плавучої казарми (проекту Р-140) відділення шкіперо-технічного забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони ДПС України (а.с. 34-35).

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 4.06.2015р. (а.с.20), в якому він виявив бажання пройти лікарську комісію з приводу звільнення з військової служби за станом здоров`я, телефонограми керівника органу ДПС України №503 від 22.06.2015р. (а.с.12), припису командира військової частини НОМЕР_2 від 24.06.2015р. за №69 (а.с.19) позивач був направлений до Центрального клінічного госпіталю ДПС України для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби у зв`язку із звільненням по досягненню граничного віку перебування на військовій службі та погіршення стану здоров`я.

За результатами перебування на військово-лікарській комісії Центрального клінічного госпіталю ДПС України, ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №380/676 від 17.07.2015р. (а.с.87-89) у висновку якого вказано, що позивач обмежено придатний до військової служби.

Не погоджуючись із вказаним висновком, позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати госпітальну ВЛК Центрального клінічного госпіталю ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) прийняти рішення про доповнення у свідоцтві про хворобу №380/676 від 17.07.2015р. висновок відносно ОСОБА_1 , а саме: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час». У своїх вимогах позивач не оскаржує рішення комісії, не оскаржує дії та бездіяльність відповідачів.

Перевіряючи обґрунтованість прийнято рішення ВЛК Центрального клінічного госпіталю ДПС України, підстави, за яких ОСОБА_1 просить внести доповнення, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як визначено в ст.70 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Повноваження Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України врегульовано Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №333 від 6.05.2009р. (у редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України 14.06.2012 № 450) (далі Положення № 333).

Повноваження Центральної ВЛК ДПС України визначені у «Положенні про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №333 від 6.05.2009р. (у редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України 14.06.2012р. № 450) (далі Положення №333). В п.п.2.2-2.4 Розділу ІІ вказаного Положення визначено, що виконання зазначених у ньому завдань у Держприкордонслужбі створюються штатна військово-лікарська комісія та позаштатні постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), а також позаштатні постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК).

За правилами пп.1.1, 1.8 п.1 Розділу ІІ Положення №333 штатною ВЛК є Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України (далі - ЦВЛК). Вона є органом забезпечення Держприкордонслужби, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи. Формування структури та штату ЦВЛК здійснюється відповідно до профілю її діяльності, покладених на неї завдань, кваліфікаційних вимог до персоналу. ЦВЛК серед іншого має право: приймати постанови згідно з цим Положенням, переглядати або скасовувати постанови позаштатних ВЛК (ЛЛК); розглядати, переглядати, затверджувати (не затверджувати), а також контролювати постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК) Держприкордонслужби; строк розгляду документів медичного огляду ВЛК становить не більше 5 робочих днів з дня їх отримання ЦВЛК.

Крім того, відповідно до пп.2.1 п.2 Розділу ІІ Положення №333 серед основних завдань військово-лікарських комісій Держприкордонслужби є: визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі.

Відповідно до п.п.13.9 п.13 Розділу ІІІ Положення №333 передбачено, що Свідоцтво про хворобу на військовослужбовців та членів їх сімей у мирний час складається та подається до ЦВЛК на розгляд і затвердження у чотирьох примірниках, перший примірник свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК) на всі категорії оглянутих зберігається у ЦВЛК протягом п`яти років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби.

Під час розгляду справи по суті було встановлено, і цей факт не спростував позивач, що свідоцтво про хворобу №380/676 від 17.07.2015р. було затверджене ЦВЛК та направлене до Центрального клінічного госпіталю Держприкордонслужби України.

Як зазначено відповідачами, позивач направлявся на ВЛК в зв`язку із звільненням по досягненню граничного віку перебування на військовій службі та у зв`язку з наявністю захворювання, що зумовлює обмежену придатність до військової служи, для визначення придатності до військової служби.

Під час з`ясування усіх обставин по справі, ОСОБА_1 вказував, що у відповідності до вимог ст.22 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я він має бути звільнений з військової служби у зв`язку із досягненням 45 років.

Проте, судова колегія вважає, що з таким посиланням позивача не можливо погодитись, оскільки у відповідності до п.5 ч.1 ст.22 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» для військовозобов`язаних та резервістів, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду граничний вік перебування на військовій службі встановлюється, - до досягнення граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві.

При цьому, у відповідності до ст.28 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» граничний вік перебування у запасі для військовозобов`язаних, які мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу визначений до 60 років (другий розряд за віком).

Виходячи з наведених норм діючого законодавства, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_1 , судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновок ВЛК прийнято з урахуванням виявлених у позивача захворювань та відсутності підстав для винесення постанови з формулюванням «Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час».

З наведених обставин і відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,200,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 лютого 2016р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук`янчук