Справа № 2а-2028/10
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/9991/54387/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Кочан В.М., Пасічник С.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2010р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання бездіяльності посадових осіб прокуратури щодо розгляду його звернень протиправною, зобов'язання відповідача повернутися до розгляду усіх його звернень та компенсації моральної шкоди за бездіяльність при розгляді його звернень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2010р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2011р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, організації, установи зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянам про результати перевірки.

Згідно статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Статтею 12 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

В ході розгляду справи судами встановлено, що вироком Нахімовського районного суду м. Севастополя від 07.08.2006р., який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 23.10.2006р., позивача засуджено до позбавлення волі строком на 13 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Відбуваючи покарання позивач неодноразово звертався до Генеральної прокуратури України із заявами щодо безпідставного засудження, неправомірних дій працівників міліції в ході досудового слідства, порушення вимог КВК України відносно умов його тримання.

На звернення позивача Генеральною прокуратурою України регулярно направлялись відповіді: від 29.08.2003р. №06/1-30482-02, від 19.12.2006р. №09/1-30482-02, від 30.07.2007р. №09/1-30482-02, від 19.10.2007р. №09/1-30482-02, від 31.10.2007р. №09/1-30482-02, від 08.11.2007р. №09/1-30482-02, від 21.11.2008р. №16-30482-02, від 23.07.2009р. №09/1-30482-02, від 23.12.2009р. №09/1-30482-02.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Генеральною прокуратурою України всі звернення позивача розглянуто та надано відповіді відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернутися до розгляду всіх звернень позивача, то суди дійшли висновку, що діючим законодавством України не передбачено компетенції адміністративного суду зобов'язувати органи державної влади повертатися до розгляду скарг, які розглянуті по суті, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Крім того, суди виходили з того, що оскільки порушень діючого законодавства з боку відповідача встановлено не було, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині компенсації моральної шкоди позивачу відсутні.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального та матеріального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» з боку відповідача щодо розгляду звернень позивача встановлено не було, повернення до вже розглянутих звернень чинним законодавством не передбачено, а тому суди обгрунтовано прийшли до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2010р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник