Справа № 820/521/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 лютого 2016 р. № 820/521/16

Харківський окружний адміністративний суд в особі судді Самойлової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд про визнання протиправним та скасування наказу відповідача про його звільнення від 29.12.2015 р. № 139 о/с, поновлення на посаді і стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що його звільнення відбулось всупереч вимог діючого законодавства України, що порушує його права та законні інтереси і потребує судового захисту.

Позивач який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибув без повідомлення про причини неприбуття.

Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні та заперечення проти позову, в яких зазначив, що в даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних осіб на підставі наявних в ній доказів, згідно приписів ч. 6 ст. 128 КАСУ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 13.06.2005 р. по 06.11.2015 р., а в подальшому в Національній поліції України з 07.11.2015 р. по 29.12.2015 р.

Як свідчать докази у справі, 28.12.2015 р. на ім'я т.в.о. начальника ГУНП в Харківській області Дмитрієва А.А. надійшов рапорт від позивача з проханням звільнити його з Національної поліції за власним бажанням, звільнення просив провести без його присутності. Згідно пояснень, складених позивачем власноруч, вбачається, що він не бажає продовжувати службу в органах Національної поліції.

Так, наказом начальника ГУНП в Харківській області рапорт позивача було задоволено та видано наказ № 139 о/с від 29.12.2015 р. про його звільнення за власним бажанням.

На підставі наведеного, 30.12.2015 р. позивач отримав трудову книжку, військовий квиток, обхідний лист, припис в РВК, витяг з наказу про звільнення, про що ним власноруч складено розписку.

Суд зазначає, що приписами ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначені підстави звільнення зі служби, зокрема ч. 1. п. 7 даного Закону передбачає звільнення за власним бажанням та у ч. 3 ст. 77 останнього визначено, що день звільнення вважається останнім днем служби.

Так, 29.12.2015 р. до Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшов рапорт позивача, у якому він просив не розглядати раніше поданий рапорт. у зв'язку з тим, що він має бажання продовжувати службу в Національній поліції.

Даний рапорт було розглянуто керівництвом ГУНП в Харківській області та надано позивачу вмотивовану відповідь, що ним не оскаржено у визначений законом спосіб.

При цьому суд звертає увагу, що 30.12.2015 р. при ознайомленні з оскаржуваним наказом про звільнення та при отриманні трудової книжки, позивач не надав будь-яких заперечень проти останнього та не відмовився отримувати трудову книжку та інші документи з посиланнями на те, що ним 29.12.2015 р. було відкликано свій рапорт про звільнення з органів Національної поліції за власним бажанням. А тому, у суду не має підстав вважати, що наказ відповідача про звільнення позивача зі служби є неправомірним.

Окрім того, стосовно вимог позивача щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що "вимушений прогул" в даному випадку місця не мав, оскільки позивач сам був ініціатором звільнення, тобто, його волевиявлення було добровільним та після надання рапорту на звільнення 28.12.2015 року на службі не був присутній, отже вказана вимога є безпідставною.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, що в даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Самойлова В.В.