Справа № 310/12/16-а
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/12/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Бердянського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити дії у якому зазначила, що вона працює у відділі державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управлінні юстиції Запорізької області на посаді начальника відділу. На підставі виписки з огляду МСЕК серії 10 ААБ №480372 від 04.03.2013 року їй встановлена 3 група інвалідності безстроково та призначена пенсія по інвалідності загального захворювання третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У квітні місяці цього року їй припинили виплачувати пенсію, тому 21.12.2015 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області з проханням надати ґрунтовні пояснення, на підставі яких нормативно-правових актів було припинено виплату пенсії та поновити виплату пенсії по інвалідності з 01.04.2015 року. 30.12.15 року вона отримала відповідь, в якій відповідач зазначив, що виплату призупинено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, в частині внесення змін до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058 - IV, оскільки вона є працюючим та у неї є право на призначення пенсії на умовах ЗУ «Про державну службу». Вважала, що Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області порушило її конституційне право на володіння пенсією, яка довічно призначена їй по інвалідності в 2013 році на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058 - IV. Посилалась на ст. ст. 22, 24, 58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, абз. 4 ч. 1 ст. 9 КАС України, постанову Верховного Суду України від 31 березня 2015 року, ст. 244-2 КАС України і зазначила, що застосування до неї Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року N 213-VІІІ безпідставне, так як пенсія їй призначена не в порядку та умовах перелічених в цьому законі, а до набрання ним чинності. Вважала, що дію ЗУ від 2 березня 2015 року підпадають особи у яких право на пенсію по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникло з часу набрання ним чинності, оскільки зворотна його дія неможлива в силу статті 58 Конституції України. Зазначила, що є всі підстави до припинення порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому просила визнати протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству дії Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області щодо зупинення виплати їй пенсії з 1 квітня 2015 року всупереч змісту ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній з 01.04.2015 р.). Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області поновити їй виплату пенсії з 1 квітня 2015 року у призначеному розмірі. Стягнути з Державного бюджету України на її користь судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та стягнути 1102,4 грн. судового збору.

Представник відповідача в письмових запереченнях та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що позивачка перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду Запорізької області та з 07.09.2010 року і їй призначена пенсія по інвалідності 3 групи за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно документів, які знаходяться в пенсійній справі, позивачка працює на посаді державного службовця. З 1 квітня 2015 року їй припинено виплату пенсії згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, якими тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, призначені пенсії не виплачуються. Обмеження щодо виплати пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом «Про державну службу» подовжено на 2016 рік ЗУ № 911-VIII від 24.12.2015 р. Це також передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Оскільки позивач продовжує працювати на посаді начальника відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області - держслужбовцем, тому підстави для нарахування та виплати їй пенсії з 01 квітня 2015 року відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Із копії пенсійного посвідчення та листа Бердянського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи безстроково і їй з 07.09.2010 року призначена пенсія по інвалідності. З 01.04.2015 року позивачу припинено виплату пенсії на підставі ЗУ №213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»

На підставі ст. 72 ч. 3 КАС України судом встановлено, що позивач працює в Головному управлінні юстиції у Запорізькій області на посаді державного службовця.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громади та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, бюджет Пенсійного фонду України затверджує Урядом. Таким чином, Верховна Рада України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, яким у статтю 37 ЗУ «Про державну службу» внесено зміни, якими передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

До ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» внесено зміни Законом №911-VIII від 24.12.2015 року, якими передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

Враховуючи, що ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді начальника відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, тому підстави для нарахування та виплати їй пенсії з 01 квітня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 158 - 163 КАС України, ст. ст. 19, 46 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року, ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про державну службу», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя