Справа № 810/2020/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2020/15 Головуючий у 1-й інстанції: Басай О.В.
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 -ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено планову документальну виїзну перевірку позивача з правильності ведення, обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт № 115/17-01/НОМЕР_1 від 20 квітня 2015 року, в якому встановлено порушення позивачем п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012-2013 роки на суму 73314,11 грн.; ч.1, ч.2 п.1 ст.7,п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI, в результаті чого позивачем занижено єдиний внесок за 2012-2013 роки на суму 121517,52 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06 січня 2015 року № 002096701, яким позивачу нараховане грошове зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" у розмірі 91642,64 грн. (за основним платежем 73314,11 грн. та за штрафними санкціями 18328,53 грн.) та від 06 січня 2015 року №002097701, за яким позивачеві нараховане грошове зобов'язання за платежем "єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у розмірі 152638,97 грн. (за основним платежем 121517,52 грн. та за штрафними санкціями 31121,45 грн.).

За наслідками адміністративного оскарження вищезазначені податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ТОВ "Новий Градъ" були укладені договори з надання послуг з організації перевезень, а саме: договір №1 від 02 квітня 2012 року на загальну суму 50000 грн.; договір №2 від 03 травня 2012 року на загальну суму 28432 грн.; договір №3 від 01 червня 2012 року на загальну суму 28000 грн.; договір №4 від 02 липня 2012 року на загальну суму 30000 грн.; договір №5 від 01 серпня 2012 року на загальну суму 35000 грн.; договір №6 від 01 вересня 2012 року на загальну суму 21500 грн.; договір №7 від 01 жовтня 2012 року на загальну суму 40000 грн.; договір №8 від 01 листопада 2012 року на загальну суму 45000 грн.; договір №9 від 01 грудня 2012 року на загальну суму 50000 грн.; договір №1 від 01 січня 2013 року на загальну суму 50000 грн.; договір №2 від 01 лютого 2013 року на загальну суму 50000 грн.; договір №3 від 01 березня 2013 року на загальну суму 50000 грн.

За умовами договорів замовник (ФОП ОСОБА_3.) доручає, а виконавець (ТОВ "Новий Градъ") приймає на себе зобов'язання по наданню послуг по організації перевезення вантажів у час та пункти, вказані замовником. Прийом замовником виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акта прийому виконання робіт протягом трьох днів після отримання даного акта замовником від виконавця. Вартість робіт визначена у розділі 3 вказаних договорів. Грошові кошти перераховуються після підписання акта виконаних робіт протягом трьох місяців на рахунок виконавця чи авансовими платежами за бажанням замовника.

На підтвердження виконання умов договорів, позивачем до матеріалів справи додано копії податкових накладних та копії актів виконаних робіт, підписаних між ТОВ "Новий Градъ" та ФОП ОСОБА_3, згідно з якими позивач отримав послуги по організації перевезення вантажів по місту Києву.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що у 2013 році між позивачем та ТОВ "Спец Пром Лайн" було укладено договори з надання експедиторських послуг, а саме: договір №1 від 01 квітня 2013 року на загальну суму 50000 грн.; договір №2 від 01 травня 2013 року на загальну суму 30000 грн.; договір №3 від 01 червня 2013 року на загальну суму 15500 грн.

За умовами вищевказаних договорів замовник (ФОП ОСОБА_3.) доручає, а виконавець (ТОВ "Спец Пром Лайн") приймає на себе зобов'язання з надання експедиторських послуг з перевезення вантажів у час та пункти, вказані замовником. Прийом замовником виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акта прийому виконання робіт, протягом трьох днів після отримання даного акта замовником від виконавця. Вартість робіт визначена у розділі 3 вказаних договорів. Грошові кошти перераховуються після підписання акта виконаних робіт протягом трьох місяців на рахунок виконавця чи авансовими платежами за бажанням замовника.

На підтвердження виконання умов договорів, позивачем до матеріалів справи додано копії податкових накладних та копії актів виконаних робіт, підписаних між ТОВ "Спец Пром Лайн" та ФОП ОСОБА_3, згідно яких позивач отримав послуги по організації перевезення вантажів у місті Києві.

Судом першої інстанції встановлено, що основним видом діяльності позивача є перевезення вантажів, які він здійснює власними транспортними засобами та транспортними засобами найманих працівників.

01 лютого 2012 року між ФОП ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством "ВІММ-БІЛЛЬ-ДАНН УКРАЇНА" був укладений договір №23 на транспортно-експедиційні послуги. Згідно з пунктом 1.1. вищезазначеного договору ПАТ "ВІММ-БІЛЛЬ-ДАНН УКРАЇНА" доручає позивачу, а позивач приймає на себе зобов'язання з надання послуг з перевезення, доставки і експедирування вантажів в пункти призначення, визначені ПАТ "ВІММ-БІЛЛЬ-ДАНН УКРАЇНА".

З грудня 2012 року до березня 2013 року позивачем надавалися послуги з перевезення товариству з обмеженою відповідальністю "САНДОРА" без укладення договору на умовах разових заявок, у подальшому 01 березня 2013 року між позивачем та ТОВ "САНДОРА" було укладено договір №S11-439 про перевезення вантажів та транспортно-експедиційне обслуговування. Згідно з п. 1.2 вищезазначеного договору вантажовідправник (ТОВ "САНДОРА") доручає перевізнику (позивачеві), а позивач приймає на себе зобов'язання по забезпеченню своєчасного перевезення вантажів вантажовідправника найнятим ним транспортом до пунктів призначення і передачі їх вантажоодержувачу, згідно з заявками вантажовідправника.

З метою належного виконання зобов'язань за договорами про надання транспортно-експедиційних послуг, укладеними із ПАТ "ВІММ-БІЛЛЬ-ДАНН УКРАЇНА" та ТОВ "САНДОРА", позивач залучив в якості субпідрядників ТОВ "Новий Градъ" та ТОВ "Спец Пром Лайн", що полягало в наданні товариствами позивачу експедиторських послуг.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01 липня 2004 року № 1955-IV експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01 липня 2004 року № 1955-IV за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов'язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Платою експедитора вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитора не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що між позивачем та ТОВ "Новий Градъ" і ТОВ "Спец Пром Лайн" були укладені договори, згідно з якими позивачеві надавалися експедиторські послуги. До вказаних договорів також надано податкові накладні та акти виконання робіт з організації перевезення вантажів.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюються ст. 177 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.п. 177.1 - 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового кодексу України.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Беручи до уваги законодавче регулювання підстав формування валових витрат, колегія суддів, дослідивши вищевказані документи, дійшла висновку про те, що вони є достатніми доказами фактичного отримання позивачем експедиційних послуг, що свідчить про правомірне формування позивачем валових витрат внаслідок виконання спірних господарських операцій.

А відтак, податкове повідомлення-рішення від 06 травня 2015 року №002096701, за яким позивачеві нараховане грошове зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" у розмірі 91642,64 грн. (за основним платежем 73314,11 грн. та за штрафними санкціями 18328,53 грн.), прийнято податковим органом неправомірно.

Щодо висновків відповідача про заниження позивачем єдиного соціального внеску за період 2012-2013 роки на суму 121517,52 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), згідно з п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної п.п. 2,3 ч. 1 ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем були реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ "Новий Градъ" та ТОВ "Спец Пром Лайн", які на момент здійснення господарської діяльності були зареєстровані як платники податку на додану вартість, то податкові повідомлення-рішення винесено податковим органом безпідставно та необґрунтовано.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № № , від 06 травня 2015 року

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 5230 грн. 40 коп.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 22 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.