Справа № 815/2818/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2818/15

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства культури України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-КАРІМ» до Міністерства культури України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-КАРІМ» до Міністерства культури України про визнання протиправними дій щодо скасування погодження історично-містобудівного обґрунтування щодо можливості будівництва житлового комплексу від 05.09.2013 року №278/10/61-13 та пропонування призупинити проведення будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29 до вирішення та врегулювання спірних питань.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними дії Міністерства культури України про скасування погодження історично-містобудівного обґрунтування щодо можливості будівництва житлового комплексу від 05.09.2013 року №278/10/61-13 та зобов'язання призупинити проведення будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29 до вирішення та врегулювання спірних питань.

Не погоджуючись з прийнятою по справі постановою, Міністерство культури України подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Міністерства культури України ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, а тому справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Міністерства культури України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що листом від 27.03.2016 року № 970/10-2/13-15 Міністерство культури України повідомило товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-КАРІМ», що враховуючи суспільний резонанс, невідповідність висотності запроектованої будівлі режиму використання території Центрального історичного ареалу міста, та оскільки проект будівництва не погоджено з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, як того вимагає п. 14 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини», і діючи в межах повноважень, визначених Положенням про Міністерство культури України від 03.09.2014 року № 495, Міністерство культури України скасовує погодження від 05.09.2013 року № 278/10/61-13 історико-містобудівного обґрунтування будівництва по вулиці Асташкіна, 29 у м. Одесі і вимагає призупинення будівництва до вирішення та врегулювання спірних питань.

Не погодившись з діями відповідача щодо скасування погодження від 05.09.2013 року № 278/10/61-13 історико-містобудівного обґрунтування та призупиненням будівництва, ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» звернулось до суду першої інстанції з відповідним позовом.

Позивач посилався на те, що товариством, як замовником будівництва житлового комплексу із вбудовано-прибудованими торговельно-адміністративними, спортивно-оздоровчими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Асташкіна, 29 у Приморському районі м. Одеси, на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки було розроблено проектну документацію на вказане будівництво. За наслідками розгляду поданого товариством історико-містобудівного обґрунтування щодо можливості будівництва житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29, Міністерством культури України було його погоджено, однак, в подальшому, згідно листа від 27.03.2016 року № 970/10-2/13-15 вказане погодження було скасовано.

На думку позивача, скасування погодження історико-містобудівного обґрунтування було здійснено Міністерством культури України всупереч Закону України «Про охорону культурної спадщини», без жодних обґрунтувань, у зв'язку з чим таке скасування погодження є незаконним.

Також позивач зазначив, що призупинення будівництва можливе лише на підставі розпорядження і припису, тоді як в даному випадку жодного розпорядження або припису відповідачем винесено не було, що також не відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» вважає також безпідставним посилання відповідача, як на підставу для скасування погодження історико-містобудівного обґрунтування, на відсутність затвердженого проекту будівництва, оскільки товариством було у встановленому порядку розроблено та затвердженого відповідний проект будівництва.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на те, що земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29, де здійснюється будівництво позивачем, розташована в межах комплексної охоронної зони історичного центру та центрального історичного ареалу м. Одеси. Згідно з режимом використання історичних ареалів та обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів, погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт в історичних ареалах здійснює центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Однак, в даному випадку, замовником будівництва у м. Одеса, по вул. Асташкіна, 29 не було погоджено проект будівництва з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, не було отримано відповідних дозволів Міністерства культури України на проведення будівельних робіт, будівельні роботи ведуться без проведення археологічних досліджень, поверховість запроектованого житлового будинку не відповідає режиму використання території Центрального історичного ареалу міста Одеси. Відповідач зазначає, що саме вказані обставини і стали підставою для скасування погодження історико-містобудівного обґрунтування від 05.09.2013 року № 278/10/61-13 та пред'явлення вимоги про призупинення будівництва до вирішення та врегулювання спірних питань.

Відповідач вважає, що Міністерство діяло правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «АЛЬ-КАРІМ».

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне:

Як встановлено в ході розгляду справи, ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» є замовником будівництва житлового комплексу із вбудовано-прибудованими торговельно-адміністративними, спортивно-оздоровчими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Асташкіна, 29 у Приморському районі м. Одеси.

З метою здійснення будівництва, 05.09.2013 року ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» отримало в Міністерстві культури України погодження історико-містобудівного обґрунтування на будівництво в межах історичного ареалу № 2784/10/61-13 для врахування при розробленні проектної документації, що підтверджується листом Міністерства культури України за підписом директору Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей (а.с. 10-11).

09.01.2014 року позивачем було отримано від Управління архітектури і містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29 (а.с. 14-15).

03.06.2014 року ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» було отримано дозвіл Державної архітектурно-будівельної інспекції на виконання будівельних робіт за вказаною вище адресою згідно проектної документації, розробленої ТОВ «Аланур Білдінг» та затвердженої наказом замовника (ТОВ «АЛЬ-КАРІМ») від 23.05.2014 року № 4/23-05-14 (а.с. 16).

Як вже зазначалось вище, листом Міністерства культури України від 27.03.2016 року № 970/10-2/13-15 було повідомлено товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-КАРІМ» про скасування погодження від 05.09.2013 року № 278/10/61-13 історико-містобудівного обґрунтування будівництва по вулиці Асташкіна, 29 у м. Одесі і призупинення будівництва до вирішення та врегулювання спірних питань.

25.05.2015 року Управлінням охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації було винесено товариству припис №05-02/386 про зобов'язання позивача припинити проведення будівельних та земляних робіт, за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29.

В свою чергу, правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон).

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.

Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

Згідно ч. 3 цієї статті на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 318 було затверджено Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць.

Відповідно до п. 8 вказаного Порядку встановлено, що опрацюванню проектної документації на будівництво, реконструкцію будівель і споруд у межах історичних ареалів повинно передувати розроблення історико-містобудівних обґрунтувань.

Ст. 3 Закону встановлено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Положенням про Міністерство культури України, затвердженим указом Президента України від 06.04.2011 року №388/2011 (діючого на час погодження історико-містобудівного обґрунтування) передбачено, що Міністерство культури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінкультури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо формування державної політики у сфері кінематографії, формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, а також спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин України.

Відповідно до п.п. 14, 17, 18 ст. 5 Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: - погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об'єктах культурної спадщини; - надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць; - видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам'яток національного значення, припинення робіт на цих пам'ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, дозволів або з відхиленням від них.

Згідно п.п. 65 п. 4 Положення про Міністерство культури України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року №388/2011 Мінкультури України відповідно до покладених на нього завдань, у межах повноважень погоджує програми та проекти містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт у межах території, на якій розташовані пам'ятки національного значення, та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програми та проекти, в результаті реалізації яких може змінитися стан об'єктів культурної спадщини.

Нормами Положення про Департамент культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України, затвердженого наказом Міністерства культури України від 26.12.2011 року №714/0/17-11 визначено що вказані повноваження Міністерство культури України реалізує саме через Департамент культурної спадщини та культурних цінностей.

Наказом Міністерства культури України від 17.02.2012 року № 122 затверджено Методичні рекомендації щодо розроблення історико-містобудівних обґрунтувань з метою впорядкування та аргументованого вирішення питань будівництва, реконструкції будівель і споруд у межах історичних ареалів населених місць України.

П.п. 2, 3, 4 Методичних рекомендацій історико-містобудівні обґрунтування розробляються відповідно до пункту 8 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 318. Історико-містобудівне обґрунтування - це науково-проектна документація, яка визначає наукову концепцію врахування пам'яток, об'єктів культурної спадщини, традиційного характеру середовища як містоформуючих чинників при проектуванні будівель і споруд. Історико-містобудівне обґрунтування повинне визначати принципову можливість будівництва, реконструкції будівель і споруд на відповідній земельній ділянці, а також граничні параметри цих будівель і споруд.

Для розроблення історико-містобудівного обґрунтування замовник надає організації-виконавцю історико-містобудівного обґрунтування всю необхідну вихідну та дозвільну документацію, графічні матеріали, а також, у разі наявності, передпроектні пропозиції. Організація-виконавець готує відповідні графічні та текстові матеріали, бере у встановленому порядку участь у їх розгляді та погодженні (п. 9, 10 Методичних рекомендацій).

Відповідно до п. 11 Методичних рекомендацій розроблене історико-містобудівне обґрунтування замовник подає на погодження до Міністерства культури України або до іншого органу охорони культурної спадщини у разі делегування йому відповідних повноважень Міністерством культури України. Після отримання зазначеного погодження історико-містобудівне обґрунтування затверджується замовником у складі проектної документації.

Організацію розроблення та погодження історико-містобудівного обґрунтування забезпечує замовник. Він на договірних засадах може доручити збір вихідних даних і погодження історико-містобудівного обґрунтування організації-виконавцю.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у додатку до п. 5 Методичних рекомендацій наведена примірна форма історико-містобудівного обґрунтування, згідно якої погодження здійснюється шляхом складання напису про погодження на титульному аркуші історико-містобудівного обґрунтування із зазначенням посади, прізвища, ініціалів, підпису посадової особи Міністерства культури України, яка погодила таке історико-містобудівне обґрунтування.

На виконання вимог зазначених актів, на замовлення замовника будівництва по вул. Асташкіна, 29 у м. Одесі, ПП «Ретроград» було розроблено історико-містобудівне обґрунтування на будівництво в межах історичного ареалу, яке в установленому порядку було погоджено директором Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України Вінграновським А.М. 05.09.2013 року за №278/10/61-13 (а.с. 10-11).

В свою чергу, слід зазначити, що ані Закон України «Про охорону культурної спадщини», ані зазначені вище Методичні рекомендації, затверджені наказом Міністерства культури України від 17.02.2012 року № 122, не містять положень щодо порядку та підстав скасування (анулювання) відповідного погодження історико-містобудівного обґрунтування.

Однак, у статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що документ дозвільного характеру - це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Крім того, пунктом 106 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» передбачено, що погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам'яток місцевого значення, їх територій і зон охорони, є документом дозвільного характеру, який встановлено Законом України «Про охорону культурної спадщини».

З огляду на зазначене, погодження історико-містобудівного обґрунтування на будівництво в межах історичного ареалу є дозвільним документом в розумінні Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», а тому порядок діяльності Міністерства культури України, як дозвільного органу, уповноваженого видавати документи дозвільного характеру, встановлює саме зазначений Закон.

Абзацом 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється, зокрема, вичерпний перелік підстав для анулювання документа дозвільного характеру.

Як зазначалось вище, Законом України «Про охорону культурної спадщини», який є спеціальним в даному випадку, не встановлено підстав для анулювання (скасування чи відкликання) погодження історико-містобудівного обґрунтування.

Таким чином, за відсутності спеціального нормативно-правового акту, який регулює це питання, застосовуються загальні підстави для анулювання документу дозвільного характеру, визначені Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Підстави анулювання документу дозвільного характеру визначені у ч. 7 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»

Так, дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: 1) звернення суб'єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; 2) припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом); 3) припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Зазначеною статтею також передбачено право дозвільного органу, що видав документ дозвільного характеру, на звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

У разі якщо анулювання документа дозвільного характеру здійснюється дозвільним органом, рішення про анулювання документа дозвільного характеру видається особисто або надсилається суб'єкту господарювання поштовим відправленням з описом вкладення не пізніше п'яти робочих днів із дня прийняття (винесення) рішення, якщо інше не передбачено законом.

Дія документа дозвільного характеру припиняється через десять робочих днів із дня прийняття (винесення) дозвільним органом рішення про анулювання такого документа, якщо інше не передбачено законом.

Рішення дозвільного органу про анулювання документа дозвільного характеру може бути оскаржено до адміністративного суду.

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

У разі анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, документ дозвільного характеру підлягає поновленню за рішенням дозвільного органу або адміністративного суду. Поновлення документа дозвільного характеру відбувається шляхом здійснення відповідного запису в реєстрі документів дозвільного характеру та повернення суб'єкту господарювання безпідставно анульованого документа дозвільного характеру.

В даному випадку, Міністерство культури України скасувало погодження історико-містобудівного обґрунтування листом від 27.03.2016 року № 970/10-2/13-15, без оформлення у встановленому порядку відповідного рішення по таке скасування.

При чому, скасування погодження історико-містобудівного обґрунтування відбулось не на підставах, передбачених ч. 7 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що Міністерство культури України, скасовуючи ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» погодження історико-містобудівного обґрунтування діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства, та не у спосіб, передбачений законодавством України, протиправно та необґрунтовано, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо скасування погодження історично-містобудівного обґрунтування щодо можливості будівництва житлового комплексу від 05.09.2013 року №278/10/61-13 є правомірними та підлягають задоволенню.

Що стосується посилань позивача на необґрунтованість вимоги Міністерства культури України щодо призупинення будівництва, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилався на те, що підставою для скасування погодження історико-містобудівного обґрунтування з вимогою призупинити будівництво до вирішення та врегулювання спірних питань стало те, що товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-КАРІМ» здійснюються будівельні роботи на земельній ділянці по вул. Асташкіна, 29 у м. Одесі, яка розташована в межах комплексної охоронної зони історичного центру та центрального історичного ареалу м. Одеси, без погодження проекту будівництва з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, без отримання відповідних дозволів Міністерства культури України на проведення будівельних робіт, без проведення археологічних досліджень, а поверховість запроектованого житлового будинку не відповідає режиму використання території Центрального історичного ареалу міста Одеси.

В свою чергу, згідно ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» органи охорони культурної спадщини зобов'язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам'ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Приписи органів охорони культурної спадщини є обов'язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, наділений повноваженнями видавати розпорядження та приписи щодо охорони пам'яток національного значення, припинення робіт на цих пам'ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, дозволів або з відхиленням від них.

Таким чином, законодавством передбачено єдину можливість реалізації центральним органом виконавчої влади своїх повноважень щодо припинення робіт, в тому числі, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, дозволів або з відхиленням від них, а саме - шляхом видання обов'язкових до виконання розпоряджень чи приписів.

При цьому, направлення суб'єкту господарювання листа з вимогою призупинити будівництво чинним законодавством не передбачено.

В свою чергу, згідно ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Ч. 9 ст. 7 цього Закону визначено, що розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов'язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником.

При цьому, положення вказаного Закону передбачають, що у разі необхідності вжиття інших заходів реагування (окрім повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг) орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Таким чином, законодавством передбачено, що виданню припису або розпорядженню щодо усунення порушень вимог законодавства, обов'язково передує проведення заходу державного нагляду (контролю).

Однак, в даному випадку, Міністерством культури України жодного заходу, спрямованого на виконання повноважень передбачених ст. 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» щодо здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини, а також спрямованого на виявлення порушень чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини з боку ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» здійснено не було.

З огляду на все вищезазначене, викладення Міністерством культури України у листі від 27.03.2016 року № 970/10-2/13-15 вимоги, адресованої ТОВ «АЛЬ-КАРІМ», щодо призупинення будівництва по вул. Асташкіна, 29 у м. Одесі не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку, скасовуючи погодження історично-містобудівного обґрунтування щодо можливості будівництва житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Асташкіна, 29 та вимагаючи призупинити проведення будівельних робіт до вирішення та врегулювання спірних питань, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; необґрунтовано, а тому позовні вимоги ТОВ «АЛЬ-КАРІМ» підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства культури України залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв