Справа № 465/1942/15-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.09.2015 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ОСОБА_3 України у Львівській області про скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №170025 від 05.11.2014р., -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 України у Львівській області про скасування протоколу у справі про адміністративне правопорушення серії АБ 2 №170025 від 05.11.2014р. року відносно ОСОБА_1 Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а тому просить такий протокол скасувати. Просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву у якій просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, не зявився. Враховуючи наведене, суд на підставі ст. 128 КАС України вирішує справу по наявних у ній матеріалах, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.11.2014 року інспектором СОДР ВДАІ з обслуговування м.Львів ГУМВСУ у Л/о ст. лейтенантом міліції ОСОБА_4 складено відносно позивача ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії АБ 2 №170025(а.с.3).

Частиною 1 статті 21 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами.

Згідно з пп. 1, 4 ст. 21 Закону України "Про автомобільні дороги" органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодовують збитки користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 закону "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться в їх віданні.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна подія сталася з їхньої вини (ч. 5 ст. 24 закону "Про дорожній рух" із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.07.12 № 5081-VI).

Тобто, відповідно до вимог Закону за спричинену шкоду внаслідок ДТП має нести цивільну відповідальність власник доріг, або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про автомобільні дороги» дороги населених пунктів, перебувають у віданні органів місцевого самоврядування та є комунальною власністю територіальної громади, яка наділена правами щодо управління таким майном.

Згідно з ч. 1 ст. 10 «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради.

Відповідно до Положення про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.12 № 8, районна адміністрація є лише виконавчим органом органу місцевого самоврядування - Львівської міської ради, підзвітна та підконтрольна їй. Відповідно до п. 6.1. Положення, фінансове забезпечення районної адміністрації здійснюється за рахунок коштів міського бюджету.

Відповідно до рішення Львівської міської ради № 304 від 18.09.02 «Про передачу об'єктів зовнішнього благоустрою на баланс районних адміністрацій» відділи комунального господарства районних адміністрацій, які на цей час були наділені статусом юридичних осіб, прийняли на баланс вулично-шляхове господарство, штучні споруди та всі об'єкти благоустрою, які розташовані у межах червоних ліній.

Розпорядженням міського голови № 577 від 25.11.02 були затверджені акти приймання-передачі об'єктів зовнішнього благоустрою з балансів ЛКП «Львівсвітло» і ЛКП ЛШЕД районів на баланси відділів комунальних господарств районних адміністрацій, які на цей час були наділені статусом юридичних осіб.

Разом з цим, передача майна на баланс певній особі не змінює власника майна і межі його відповідальності, визначені Законом.

Натомість, розпорядженням в.о. голови Франківської районної адміністрації від 27.12.06 № 2500 на виконання ухвал Львівської міської ради з 01.01.07 було ліквідовано як юридичну особу відділ комунального господарства районної адміністрації.

Щодо довідки Франківської районної адміністрації від 19.04.13 № 35-1478, наданої на адвокатський запит, про наявність на її балансі ділянки дороги по вул. Пулюя у м. Львові та обов'язку адміністрації проводити поточний ремонт вулиці та дорожнього покриття на ній, не є належним та допустимим доказом права власності Франківської адміністрації Львівської міської ради вищезгаданої вулиці. Крім того, з даної довідки не вбачається перебування на балансі районної адміністрації вказаної вулиці на момент вчинення ДТП - 30.03.11. З довідки відповідача від 19.01.15 № 35-вих-95 ФРА ЛМР, що внутрішньо квартальні вулиці на вул. ОСОБА_5 не передавались на баланс районної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Франківського районного суду від 29.09.11 по адміністративній справі № 3-3217/11 не був встановлений факт вини ОСОБА_1 як посадової особи Франківської районної адміністрації, оскільки суд в описовій частині своєї постанови лише виклав короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.11р. (який фактично був складений 28.04.11р.) та у зв'язку із спливом трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності закрив адміністративну справу, не розглядаючи її по суті.

Окрім цього, як вбачається з посадової інструкції начальника відділу комунального господарства Франківської районної адміністрації, до посадових обов'язків начальника відділу входить, зокрема, контроль якості робіт поточного ремонту шляхового господарства, утримання в задовільному санітарно-технічному стані зупинок громадського транспорту, за неякісне чи несвоєчасне виконання яких він несе відповідальність. Тобто, відповідно до своєї посадової інструкції до обов'язків начальника відділу комунального господарства не входить утримання проїзної частини вулиці Пулюя у м. Львові у відповідності до вимог ДСТУ 3587-97 (про що було зазначено при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.11).

При цьому суд, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2015 року, згідно якого в позові ПАТ «Страхова компанія «Скарбниця» до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення страхового відшкодування відмовлено, з обставин ДТП 30.03.2011 року, відносно ОСОБА_6 на якого складено оскаржуваний протокол.

Крім цього, за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи був складений висновок № 1095 від 19.08.14, відповідно до якого пошкодження, що наявні на автомобілі Пежо-407 д.н. ВС 3322АН в цілому могли бути утворені як при русі даного автомобіля по вул. ОСОБА_5 з попаданням коліс правої сторони в процесі гальмування у «провалену кришку» колодязя дощоприймача глибиною 13 см. та виїздом, в подальшому, правим попереднім колесом на бордюр ний камінь та газон на ділянці вул. ОСОБА_5, поблизу буд. № 34, про що вказано в пояснення водія даного автомобіля ОСОБА_7 від 30.03.11, так і за інших обставин, в іншому місці при контактуванні автомобіля з подібними перешкодами (перешкодою) в межах смуги його руху.

Крім того, з диспозиції ст. 140 ч.4 КУпАП слідує, що порушення вказаних норм стандартів повинно спричинити пошкодження кількох транспортних засобів, а не одного, як відбулось у даній справі.

Відповідно до п. 4.5 зазначеної Інструкції при складенні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 139, 140 КУпАП, до нього необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

Проте всупереч вказаній нормі в протоколі про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення не зазначено, що до протоколу додається відповідний акт.

Згідно зі статтею 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Таким чином, матеріали справи не містять однозначних доказів наявності причинового зв'язку між недотриманням позивачем вимог щодо якості дорожнього полотна і споруд на ньому та завданою з його вини шкодою позивача та те, що на ОСОБА_6 підлягає як на субєкта складання оскаржуваного протоколу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, процедура накладення стягнення на позивача передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП, а саме обовязкове складання протоколу, заслуховування та відображення у такому документі пояснень правопорушника, тощо.

Статтею 256 КУпАП передбачені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в протоколі повинні бути зазначені відомості про особу правопорушника, його письмові пояснення, відомості про свідків правопорушення, а також норма статті, що порушена та інше.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушення норм чинного законодавства, а тому не може бути прийнятий судом як належний доказ вчинення адміністративного правопорушення, а крім протоколу відповідач не надав інших доказів правомірності свого рішення, що є його обовязком відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, будь-який сумнів тлумачиться на користь особи, що притягується до відповідальності, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а тому позов підлягає задоволенню, а винесений протокол - скасуванню.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, суд, -

постановив:

позов задовольнити.

Протокол АБ2 №170025 від 05.11.2014 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.140 КУпАП скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд міста Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Мартинишин М.О.