Справа № 815/648/16
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/648/16
УХВАЛА

17 лютого 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Управління ПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження з Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України на Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області.

Як вбачається з поданих матеріалів, Управлінням ПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ 15.01.2016 р. №372/11 подана вимога про сплату боргу № Ф-345 У від 13.03.2012 р. зі сплати боржником ОСОБА_1 єдиного внеску на суму 4010,30 грн., 15.01.2016 р. № 373/11 вимога про сплату боргу № Ф-394 У від 20.03.2013 р. зі сплати єдиного внеску на суму 2316,57 грн. та 15.01.2016 р. № 374/11 вимога про сплату боргу №Ф-1159 У від 12.06.2013р. зі сплати єдиного внеску на суму 1194,03 грн.

За поданими для примусового виконання вимогами УПФУ 03.02.2016р. були відкриті виконавчі провадження ВП 50016944, 50016887, 50016820.

06.11.2015 року ОСОБА_1 переведено до Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області у звязку зі зміною місцепроживання боржника з м. Білгород-Дністровський, вул. Ліхачова, 20 на Болградський район, населений пункт Дмитрівка, вул. Курогло, 109.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до приписів ст. 8 Законом України Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до припасів ч. 1,2 ст. 264 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

При цьому розділ V Кодексу адміністративного судочинства України, в який вміщено ст.264 КАС України, регулює процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі провадження 50016944, 50016887, 50016820 в даному випадку відкриті з примусового виконання вимог УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про сплату боргу № Ф-345 У від 13.03.2012 р. зі сплати боржником ОСОБА_1 єдиного внеску на суму 4010,30 грн., від 15.01.2016 р. № 373/11 вимогу про сплату боргу № Ф-394 У від 20.03.2013 р. зі сплати єдиного внеску на суму 2316,57 грн. та 15.01.2016 р. № 374/11 вимога про сплату боргу № Ф-1159 У від 12.06.2013 р. зі сплати єдиного внеску на суму 1194,03 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; 10) рішення (постанови) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 11) рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу.

Відтак, вимоги про сплату боргу, видані УПФУ, та виконавчі листи адміністративного суду є різними виконавчими документами (п.1, п.8 ч.2 ст.17 Закону).

Отже, у суду відсутні підстави для прийняття заяви про заміну сторони виконавчого провадження до розгляду, оскільки на примусовому виконанні перебувають рішення іншого органу державної влади, який відповідно до закону прийняв їх, разом з чим, приписи КАС України передбачають вчинення судом процесуальних дій, повязаних саме з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Розгляд поданої УПФУ заяви в порядку ст.264 КАС України є неможливим, оскільки згідно ч.2 цієї статті суд має розглядати це питання у судовому засіданні із повідомленням у тому числі осіб, які беруть участь у справі.

Проте адміністративна справа в даному випадку відсутня, будь-який адміністративний спір судом не вирішувався та виконавчий лист не видавався.

В силу ч.7 ст.9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що слід відмовити у прийнятті заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки вказану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.109, ст.ст. 160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про заміну сторони виконавчого провадження.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян