Справа № 822/6322/15
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6322/15

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

16 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Рябцуна С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування наказу від 04.12.2015 №1599 "Про звільнення", поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його представник просили суд відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представників відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.07.2015 №691 ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника Відділу - завідувача сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області.

Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру 04.12.2015 винесено наказ №1599, яким звільнено позивача із займаної посади за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Підстава звільнення - заява ОСОБА_4

З дослідженої в судовому засіданні копії заяви про звільнення поданої позивачем в порядку п.1 ст.36 КЗпП України вбачається, що на ній відсутня дата її написання та дата, з якої ОСОБА_4 підлягала би звільненню з займаної посади, а є лише резолюція уповноваженої особи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру "До наказу".

Як стверджує позивачка, та не спростовано відповідачем, що в кінці червня 2015 року, ще до призначення на посаду заступником начальника відділу - завідувача сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області виконуючим обов'язки начальника головного управління Держгеокадастру ОСОБА_5 її було запрошено до себе в кабінет де останній запропонував написати заяву про звільнення з вказаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

Як стверджує позивач заяву про звільнення за угодою сторін була написана, розцінюючи це як передумову призначення на посаду.

Окрім того, встановлено, що позивач з 03.12.2015 по 11.12.2015, та з 14.12.2015 по 23.12.2015 перебувала на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АГЩ №№171150, 037518.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що сторонами спору не було досягнуто згоди щодо припинення трудового договору та не узгоджено дату звільнення в день подання позивачем відповідної заяви. Відсутність узгодження дати звільнення позбавляло права відповідача на звільнення позивача від 04.12.2015 в порядку п.1 ст.36 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з статтею 36 КЗпП однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Як встановлено судом першої інстанції та видно з копії заяви позивача про звільнення, дата її написання та дата, з якої він за угодою сторін, підлягав би звільненню з займаної посади, відсутні.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.

Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди з основних умов угоди про припинення трудового договору, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним, його скасування та поновлення позивача на раніше займаній посаді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 по справі К/800/63789/14.

Окрім цього, як вже було вище вказано позивач з 03.12.2015 по 11.12.2015, та з 14.12.2015 по 23.12.2015 перебувала на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АГЩ №№171150, 037518.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

У п. 17 вищевказаної Постанови зазначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП ( 322-08 ) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Отже, звільнення працівника з ініціативи власника в період його тимчасової непрацездатності не допускається.

Тому доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 лютого 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.