Справа № 2а-12370/10/1370
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року № 2а-12370/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача Чижевського М.В.

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_3, третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний цент МВС України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів,

встановив:

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів в сумі 45800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного у період виникнення спірних правовідносин), при першій реєстрації в Україні автомобіля марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 р.в., кузов НОМЕР_3, з об'ємом циліндрів двигуна 4580 см. куб., не сплатив податок з власників транспортних засобів в розмірі 45800,00 грн. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з платника цього податкового боргу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2011 року позовні вимоги ДПІ у Шевченківському районі м. Львова задоволено та стягнено з ОСОБА_3 на користь державного бюджету податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі в сумі 45800 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2011 року у справі та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 року та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2011 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення судів першої і другої інстанцій Вищий адміністративний суд України, з поміж іншого, зазначив про те, що судами попередніх інстанцій не було досліджено питання щодо здійснення першої реєстрації транспортного засобу таким органом без належної сплати податку з власників транспортних засобів, враховуючи, що така реєстрація є порушенням вимог законодавства. З огляду на викладене, суди мали вжити заходів для належного з'ясування обставин справи, зокрема витребувати з відповідного реєстраційно-екзаменаційного підрозділу Державтоінспекції, яким здійснювалася реєстрація, докази щодо звернення особи із письмовою заявою про реєстрацію транспортних засобів, щодо переліку документів, поданих цією особою для такої реєстрації, в т.ч. документів, що посвідчують особу заявника, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (правомірність придбання) транспортних засобів, які визначаються як обов'язкові п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388. Судами також не досліджено питання щодо належного повідомлення податковим органом відповідача про наявність несплаченого податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у спірній сумі у порядку, передбаченому Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд замінив: Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на її правонаступника - Державна податкова інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких він просить в позові відмовити, оскільки державну реєстрацію транспортного засобу на його ім'я здійснено без його на те згоди та відома. Те, що така державна реєстрація відбулась без сплати податку є свідченням протиправності дій посадових осіб, які здійснювали таку реєстрацію. Відповідно ці особи і повинні нести відповідальність за шкоду, заподіяну державі внаслідок несплати податку з власників транспортних засобів.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив відмовити в його задоволенні.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд замінив Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на його правонаступника - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач здійснив першу державну реєстрацію транспортного засобу без сплати податку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

У відповідь на запит податкового органу Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області Листом №9/2074 від 31.08.2010 року надав інформацію про проведення першої реєстрації автомобілів, ввезених на територію України, та сплата податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Відповідно до цього листа, одним із зареєстрованих власників транспортного засобу є ОСОБА_3, на ім'я якого 03.02.2010 року зареєстровано автомобіль НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, з об'ємом циліндрів двигуна 4580 см. куб.

Відповідно до розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягав сплаті відповідачем під час здійснення першої державної реєстрації зазначеного вище транспортного засобу в Україні, сума податку становить 45800,00 грн.

Згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова від 11.11.2010 року № 26712/17-010 до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова кошти в сумі 45800,00 грн., як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, від гр. ОСОБА_3 не надходили.

Західне головне регіональне управління «Приватбанк» листом № 5949 від 04.11.2010 року повідомило про те, що квитанції про сплату відповідачем 03.02.2010 року податку з власників транспортних засобів в сумі 45800,00 грн. не знайдено.

Отже, державну реєстрацію автомобіля НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, з об'ємом циліндрів двигуна 4580 см. куб. на ім'я позивача фактично здійснено без сплати податку з власників транспортних засобів, у зв'язку з чим і виник цей спір.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01 січня 2011 року принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року №1251-XII (далі - Закон України №1251-XII).

Поняття податку і збору (обов'язкового платежу) до бюджетів та до державних цільових фондів визначено у статті 2 цього Закону, під яким слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів згідно п. 10 ст. 14 Закону України №1251-XII належить до загальнодержавних податків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі - Закон України №1963-XII), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно зі ст. 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України №1963-XII вказаний вид податку сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками, встановленими цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України №1963-XII, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст. 5 цього ж Закону, у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, від 07.09.1998 року №1388 (далі - Порядок №1388).

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що обов'язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до відповідного органу заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами. При цьому, здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію, наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абзацу 3 п. 40 Порядку №1388 скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 22 жовтня 2013 року (справа № 21-104а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-422а13).

З аналізу вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Суд встановив, що 03 лютого 2010 року здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3, з об'ємом циліндрів двигуна 4580 см. куб. на ім'я ОСОБА_3.

Таку реєстрацію здійснено, зокрема, на підставі заяви №3968 від 28.01.2010 року, копію якої долучено до матеріалів справи. Привертає увагу те, що підпис ОСОБА_3 у ній відсутній. Немає його і в заяві № 4606 від 04.02.2010 року, на підставі якої зазначений вище транспортний засіб надалі було знято з обліку. Копії паспорта позивача у матеріалах реєстраційної справи відсутні, довіреності на здійснення державної реєстрації транспортного засобу, виданої від імені позивача, також немає.

В судовому засіданні представник відповідача ствердив, що ОСОБА_3 не звертався до Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ МВС України у Львівській області із заявою про проведення державної реєстрації автомобіля і не підписував такої. Крім цього, він не подавав жодних документів, що посвідчують його особу (паспорт громадянина України чи будь-які інші документи), та не вчиняв жодних дій, пов'язаних з придбанням чи реєстрацією транспортного засобу.

З огляду на наведені вище вимоги закону реєстрація транспортного засобу не могла б відбутися без виконання усіх передбачених законом вимог, зокрема без надання документа про сплату податку з власників транспортних засобів. Контроль за сплатою мита покладено на органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що оскільки державна реєстрація автомобіля марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3 відбулася, то документи, які стали підставою для цієї реєстрації, було оформлені належним чином. Водночас, якщо реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку все ж відбулася, то це тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області (правонаступником якого тепер є Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області), які здійснили таку реєстрацію.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду (пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 цього ж Закону).

Тобто, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вказане податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу. На підставі долучених до справи матеріалів суд встановив, що податковий орган не скеровував ОСОБА_3 повідомлення щодо необхідності сплати податку з власників транспортних засобів за автомобіль марки MAN (державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3, з об'ємом циліндрів двигуна 4580 см. куб.).

Довідка про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних заходів та інших самохідних машин і механізмів не є належним доказом наявності податкового боргу з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази, подані відповідачем, переконують у безпідставності позовних вимог.

На підставі встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач не надав належних і достатніх доказів наявності саме в діях відповідача ознак протиправності, відповідно немає обґрунтованих підстав для стягнення з нього суми податку з власників транспортних засобів. Відтак немає підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

у задоволені позову - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.