Справа № 302/91/16-а
Суддя: Кривка В. П.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/91/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2016 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя Кривка Володимир Павлович

секретар Гренджа В.Ю.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області і Міжгірського медичного коледжу, про призначення пенсії з 1994 р. і визначення розміру заборговарності пенсії по перерахунку з 30.03.1994 р. по 28.12.2015 р. з урахуванням інфляції та індексації та стягнення визначеної заборгованості пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

01.02.2016 р. позивачка звернулась з указаним позовом, який обґрунтувала таким.

Позивачка більше 50 років пропрацювала в Міжгірському медичному училищі. У 1994 р. після досягнення пенсійного віку 55 років здобула право на пенсію за віком і звернулась із заявою до адміністрації училища про направлення її особової справи в управління Пенсійного фонду в Міжгірському районі (відповідач - 1) для призначення їй пенсії за віком. Однак керівник училища запропонував їй вибір або працювати або оформляти пенсію за віком. Позивачка вирішила не оформляти пенсію, а продовжити працювати з огляду на тяжкий майновий стан сімї. Через 10 років позивачка звернулась із заявою до відповідача -1 про призначення пенсії за віком і з 2004 р. отримує пенсію за віком.

Позивачка просить призначити їй пенсію з дня досягнення нею 55 років, тобто з 30.03.1994 р., нарахувати заборгованість з цієї дати і перерахувати цю заборгованість експертним шляхом з урахуванням інфляції та індексації по 28 грудня 2015 р.

Позивачка вказані вимоги підтримала і додатково пояснила, що після досягнення нею 55 років не подавала заяви відповідачу -1 про призначення їй пенсії за віком, оскільки бажала працювати у відповідача -2. Оскільки в подальшому відповідач -2 зменшив їй педагогічне навантаження вона в 2004 р. подала заяву відповідачу -1 про призначення пенсії і продовжувала працювати у відповідача 2 до звільнення з роботи у 2013 р.

Відповідач -1 (орган Пенсійного фонду) позов заперечив повністю, а позицію обґрунтував таким. Позивачка 30.04.2004 р. подала заяву про призначення їй пенсії по віку і з того часу одержує пенсію відповідно до вимог, передбачених ст. 45 закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Звернення позивачки із заявою про призначення пенсії мало місце через десять років після досягнення пенсійного віку 55 років, тобто з дати звернення за призначенням пенсії, тому відповідач не знайшов підстав призначати пенсію позивачці з 30.04.1994 р. Окрім цього, Міжгірський районний суд 12.03.2014 р. виніс постанову за позовом ОСОБА_1, якою відмовив у задоволенні її вимог до відповідача 1 щодо перерахунку пенсії з 1994 р. і з 2004 р., не знайшовши підстав для застосування ст. 29 закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач -2 в особі уповноваженого представника позов заперечив з обґрунтуванням відсутності конкретизованих вимог до цього відповідача в письмовій заяві до суду

Оцінивши зміст позовних вимог, позиції сторін, доводи їх представників, подані в справу докази, в тому числі вивчивши зміст пенсійної справи позивачки № 108383, суд установив такі обставини, які не оспорюються.

Позивачка народилася 30.03.1939 р. і відповідно 30.03.1994 р. досягла 55-и річного віку. З 1964 р. по 01.10.2013 р. позивачка безперервно працювала в Міжгірському медичному училищі (коледжі). 30 квітня 2004 р. позивачка звернулась із заявою до відповідача -1 про призначення пенсії по віку. Розпорядженням відповідача позивачці призначено пенсію з 30.04.2004 р. з врахуванням страхового стажу 45 років 5 місяців і 20 днів та заробітної плати за періоди з 01.07.1995 р. по 30.06.2000 р. і з 01.07.2000 р. по 30.04.2004 р. Позивачка після призначення пенсії продовжувала працювати і за її заявами проводились чергові перерахунки пенсії в 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 роках, а станом на 01.08.2015 р. для розрахунку пенсії позивачці враховано 55 років 10 місяців і 23 дні страхового стажу і до виплати призначено пенсію 2308 грн. 44 коп. Ці відомості підтверджені матеріалами особової пенсійної справи о/р 108383. Згідно постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2014 р. в справі № 302/92/14-а ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправним рішення від 12.09.2013 р. та зобовязання провести перерахунок пенсії з підвищенням на 85,32% відповідно до ст. 29 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Ця постанова набрала законної сили згідно з ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2014 р. (справа № 876/3495/14.

Окрім цього, касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.10.2014 р. Згідно ухвали колегії Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 06.05.2015 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаної ухвали Вищого адміністративного суду визнано необгрунтованою і відмовлено в допуску до провадження в справі. Судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції встановлено: - що вимоги позивачки про нарахування надбавки до пенсії з урахуванням часу невиходу на пенсію з 30.03.1994 р. по 30.04.2004 р. виключно є безпідставними;

- ні позивач ні установа, де вона працювала, не зверталися до відповідача із відповідною заявою про отримання пенсії з більш пізнього віку або будь-яким іншим повідомленням ні з моменту, коли надбавка до пенсії була виключена до закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що передбачав вже підвищення до пенсії. Суди дійшли висновку, що перерахунки пенсії позивачки здійснюються відповідачем згідно норм чинного пенсійного законодавства з врахуванням усіх обставин її пенсійної справи.

Ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема і в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, відповідач субєкт владних повноважень (орган Пенсійного фонду) спростував вимоги позивачки, а суд не знайшов підстав для застосування норм законів «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Доводи позивачки, що адміністрація Міжгірського медичного коледжу перешкоджала їй в оформленні пенсії після досягнення пенсійного віку не підтверджені жодним доказом. Натомість подання заяви про призначення пенсії, її перерахунок, підвищення залежить від волевиявлення позивачки. Позивачка не сформулювала будь-яких (конкретизованих) вимог до відповідача 2 Міжгірського медичного коледжу.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави з огляду на таке. Ухвалою судді від 10.02.2016 позивачці відстрочено сплату цих витрат до винесення судового рішення судом першої інстанції. Позивачка проживає з чоловіком, який має нерухомість унаслідок інсульту, потребує догляду і одержує пенсію в сумі 1700 грн., а позивачка в сумі 2400 грн. Такий майновий стан дає підстави звільнити позивачку від сплати судових витрат у виді судового збору згідно з ст. 8 ч.2 закону «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судових витрат у виді судового збору і віднести такі на рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Львівський апеляційний адміністративний суд через районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя:ОСОБА_3