Справа № 813/9050/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2016 р. м. Київ К/800/44472/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 (надалі також - позивач) звернувся в суд із позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просив:

визнати протиправними дії Інспекції в частині винесення припису від 6 листопада 2013 року № 20/11-ф;

визнати протиправним і скасувати припис Інспекції від 6 листопада 2013 року № 20/11-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано припис Інспекції від 6 листопада 2013 року № 20/11-ф. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанцій, Інспекція звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем надано до суду заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення,а судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 листопада 2013 року Інспекція здійснила позапланову перевірку на предмет дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил при реконструкції житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Золочів.

6 листопада 2013 року за наслідками перевірки складено акт №20/22-ф, яким встановлено, що ОСОБА_3 на земельній ділянці (витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2013 року № 2258993) за вищенаведеною адресою в межах червоних ліній автодороги М-02 Львів-Тернопіль в охоронній зоні Львівського водогону діаметром 1.2 м. проводить реконструкцію садибного індивідуального житлового будинку з вбудованими-прибудованими приміщеннями громадського призначення (II категорії складності згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж від 18 вересня 2013 року) без проектної документації та без права на проведення будівельних робіт, чим порушив статті 7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», статтю 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 3.32, п.8.11 ДБН360-92.

6 листопада 2013 року за наслідками перевірки Інспекція видала припис №20/11-ф, яким зобов'язала позивача у 60-денний термін з дня отримання цього припису знести самовільні прибудови і надбудови з приведенням житлового будинку до попереднього стану згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 4 квітня 2013 року, виданого Золочівським МБТІ.

6 листопада 2013 року відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення.

18 листопада 2013 року на підставі цього протоколу прийнято постанову №16/384-ф, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн, який ним був сплачений.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що застосування до позивача виняткового заходу для усунення виявлених порушень містобудівного законодавства у формі знесення добудови і приведення будівлі до попереднього стану є протиправним, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів, які б свідчили про розташування добудови проходить через червоні лінії, окрім цього, для застосування такого виняткового заходу Інспекція повинна звертатись до суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача в частині винесення оскаржуваного припису, то суд першої інстанції зазначив, що в цій частині необхідно відмовити у задоволенні позову, оскільки правові наслідки для позивача породжує саме припис, а не дії Інспекції.

Суд апеляційної інстанції здійснював перегляд рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому судове рішення в частині відмови у задоволені позовних вимоги щодо визнання протиправними дій, ним переглянуто не було.

Колегія суддів із даними висновками судів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямування на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів передбачено Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до 1, 2 пунктів частини першої статті 34 Закону № 3038-VI (в редакції від 19 вересня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після:

направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Отже, законодавець встановлює певні обов'язки для особи перед початком здійснення будівельних робіт.

Пунктом 3 частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Таким чином, встановивши під час перевірки порушення вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідач має право виносити відповідні приписи, зазначаючи в ньому про порушення та висуваючи відповідні вимоги для їх усунення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного припису стали наступні порушення позивача:

- здійснення реконструкції житлового будинку без затвердженої проектної документації, а також без дозволу на виконання будівельних робіт;

- здійснення реконструкції в межах червоних ліній.

Надаючи оцінку оскаржуваному припису, суд першої інстанції звернув увагу лише на обраний відповідачем захід для усунення виявлених під час перевірки порушень, однак судом не встановлено чи порушив позивач вимоги чинного законодавства, що вказані у оскаржуваному приписі, не було належним чином встановлено чи проводилась реконструкція ОСОБА_3 в межах червоних ліній.

Оскільки дані обставини не встановлені судом першої інстанції та проігноровані судом апеляційної інстанції, висновок щодо неправомірності оскаржуваного в цілому припису є передчасним.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не були розглянуті належним чином вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача, оскільки не встановлено наявності чи відсутності обґрунтованих підстав для винесення оскаржуваного припису.

Із висновком судів першої та апеляційної інстанцій стосовно незаконності вимоги Інспекції про знесення об'єкту та застосування, в даному випадку, виключно судового механізму, колегія суддів погоджується, однак дана обставина не є підставою для визнання повністю припису незаконним.

За таких обставин, судами не досліджено всі докази та неповно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірному рішенню відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.