Справа № 803/356/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/21009/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Васильченко Н.В.

Леонтович К.Г.

розглянувши у попередньому розгляді адміністративну справу за касаційною скаргою Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі № 803/356/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Клеодора-М" до Ягодинської митниці Міндоходів про скасування картки відмови, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клеодора-М" звернулося в суд з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів, в якому просило: скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за №205000004/2014/000006/2 від 25.01.2014 року; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №205000004/2014/00002 від 25.01.2014 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митним органом протиправно, на підставі необґрунтованого висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000006/2 від 25.01.2014 року; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205000004/2014/00002 від 25.01.2014 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Ягодинська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 24.01.2014 року до підрозділу митного оформлення митного поста "Ковель" позивачем, через представника-декларанта, подано для митного оформлення кузов до легкового автомобіля "MERCEDES BENZ", модель R231, що використовувався, 2012 року випуску, номер кузова: WDD2314731F005307, тип кузова - родстер, сірого кольору, за ціною 32 820 євро, придбаний позивачем згідно з контрактом купівлі-продажу №01-09/02 від 02.09.2013 року.

Декларантом для митного оформлення товару були подані: уніфікована митна квитанція МД-1 серії 20502Ж №0451785 від 24.01.2014 року; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №205/2012/0000447 від 28.11.2012 року; висновок експертного дослідження №94 від 24.01.2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №2342К від 23.01.2014 року; контракт №01-09/02 від 02.09.2013 року; специфікація №2342К від 23.01.2014 року до контракту №01-09/02 від 02.09.2013 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 01.10.2013 року; рішення державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" за №3244д/2-5 від 24.01.2014 року, №3449с/2-5 від 01.11.2013 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 24.01.2014 року; інші некласифіковані документи від 24.01.2014 року.

В графах 12 та 45 ВМД №205060000/2014/001100 від 24.01.2014 року декларант вказав митну вартість товару у розмірі 32 820 євро або 357 792,25 грн., визначену за методом 2г резервним, який передбачений статтею 64 Митного кодексу України. Дана митна вартість була визначена з джерела інформації, а саме каталог "SchwackeListe" 01/14 стор. 1126.

25 січня 2014 року Ягодинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №205000004/2014/000006/2, яким встановлено митну вартість товару на рівні 43 720 євро, що становить 476 620,27 грн. по курсу НБУ станом на 25.01.2014 року.

Митним органом було надано декларанту перелік додаткових документів, необхідних для подання, а саме митницею запитувались: копія декларації країни відправлення; документальна інформація про розрахунок числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом.

Листом від 24.01.2014 року №273/65 позивач повідомив Ягодинську митницю про неможливість надати копію митної декларації країни відправлення та про те, що фактично розрахунок вартості був поданий у висновках експертного автотоварознавчого дослідження Львівського НДІСЕ та оцінки кузова автомобіля, копії яких долучено до вказаного листа.

25 січня 2014 року Ягодинська митниця відмовила у митному оформленні товару та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205000004/2014/00002.

Різниця між митною вартістю визначеною відповідачем та митною вартістю визначеною декларантом за резервним методом склала 10 900 євро.

25 січня 2014 року позивач через декларанта подав нову ВМД за №205060000/2014/001193, вказавши у графах 12 та 45 якої, митну вартість, визначену митним органом. Митне оформлення проведено за другорядним резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржувані рішення відповідача винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особо. Методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів. Колегія суддів зазначає, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою, п'ятою, шостою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно частинами другою, третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, декларуючи договірну вартість товару згідно із ВМД №205060000/2014/001100 від 24.01.2014 року, тобто, за резервним методом встановленим статтею 64 Митного кодексу України, позивач керувався інформацією з каталогу SchwackeListe 01/14 стор. 1126, згідно якого вартість автомобіля марки "MERCEDES BENZ", модель R231, 2012 року випуску становить 54 650 євро та висновком експертного дослідження від 24.01.2014 року №94, висновком експортного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2013 року №8546, ВМД від 12.07.2013 року №205060000/2013/017597, ВМД від 15.07.2013 року №205060000/2013/017840.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, що дають можливість визначити митну вартість за резервним методом визначення митної вартості.

В свою чергу, відповідачем не подано жодного належного доказу того, що свідчило б про недостовірність поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару. Митницею не наведено переконливих доказів стосовно того, що числове значення складових заявленої митної вартості товару не може бути визначене на підставі висновку дослідження від 24.01.2014 року №94, експортного автотоварознавчого дослідження від 06.12.2013 року №8546, які були подані декларантом для митного оформлення товару.

Зокрема, позивач з метою надання витребуваних органом доходів і зборів документів, а саме: митної декларації країни відправлення, звертався до контрагента, у якого придбавався імпортований товар, із проханням надати експортну декларацію.

Відповідно до отриманої позивачем відповіді від 05.02.2014 року, прохання ТОВ "Клеодора-М" про надання експортних декларацій задоволено не було, оскільки товари, які отримує позивач за контрактом №01-09/02 від 02.09.2013 року, надсилаються саме із зони Євросоюзу і мають походження з країн ЄС, при цьому з 01.07.2009 року митними органами ЄС, для оформлення приймаються експортні декларації виключно в електронному вигляді. Згідно правил міжнародної торгівлі ІНКОТЕРМС 2000 товар вартістю до 1000 євро та вагою до 1000 кг не потребує оформлення експортної декларації. На підставі цього, фірма-продавець не рахувала важливим та потрібним оформлення декларації взагалі. Також контрагент, який продав позивачу товар, зазначає, що оформлення експортної декларації необхідно для підтвердження заявленої нульової ставки ПДВ. Тобто оформлення експортної декларації є важливим та необхідним, якщо нею планується відшкодування ПДВ. Крім того, виникають додаткові витрати при оформленні експортної декларації. Так як фірма не планує відшкодування ПДВ, то вона не рахує за потрібне оформлювати експортну декларацію та нести додаткові витрати, які виникатимуть при її оформленні. Крім того, зазначає, що експортна декларація в рамках зовнішньоторговельної угоди - це документ , який оформляється в момент експортного митного оформлення перед вивезенням товару. Таким чином можна визначити експортну декларацію як формальну заяву з наданням усіх відомостей про експортовані товари, а саме: комплект документів, пропонованих на митниці, в тому числі митна декларація, декларація митної вартості та інші документи, які містять необхідні відомості про товари, що вивозяться. Згідно правил ІНКОТЕРМС 2000 експортну декларацію повинен оформити продавець товару чи покупець за умовою EXW, якщо інше не зазначено в зовнішньоторговельному контракті), проте, згідно розділу 3 пункту "а" контракту №01-09/02 від 02.09.2013 року продавець поставляє товар на умовах DAF, і оформлення та надання експортної декларації контрактом не передбачено.

Також судами встановлено, що розрахунок митної вартості товару - кузова автомобіля в розмірі 43 720 євро, що покладений в основу при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2014 року за №205000004/2014/000006/2, викладений у листі першого заступника начальника Ягодинської митниці Міндоходів Єленича Л.С. від 12.03.2014 року №03-70-52/1083, жодним чином не обґрунтований та містить посилання на нормативно-правовий акт, що втратив чинність до моменту виникнення спірних правовідносин - наказ ДМС України від 31.01.2007 року №74 "Про затвердження Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України".

Крім того, наведений в розрахунку спосіб визначення Ягодинською митницею митної вартості товару є протиправним, оскільки проведений шляхом віднімання від ціни товару, зазначеної у каталогу SchwackeListe 01/14 стор. 1126 - 54 650 євро, вартості відсутніх деталей, визначеної на підставі митної декларації від 16.12.2013 року №205060000/2013/029459, які не тільки не є аналогічними тим, що дійсно встановлюються на автомобілі марки "MERCEDES BENZ", моделі R 231, але й взагалі не відповідають їх характеристикам, в тому числі й вартісним, є повністю необґрунтованим. При цьому, митним органом взято до уваги двох наданих позивачем ВМД, за якими здійснювалось митне оформлення аналогічного товару - кузовів до автомобіля марки "MERCEDES BENZ", моделі R 231, 2012 року випуску.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: