Справа № 826/550/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м.Київ К/800/37239/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 квітня 2015 року

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року

у справі №826/550/15

за позовом Державної фінансової інспекції України

до Державної інспекції України з безпеки на морському на річковому

транспорті

про зобов»язання виконати вимогу в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Державна фінансова інспекція України звернулася до суду з позовом до Державної інспекції України з безпеки на морському на річковому транспорті про зобов»язання виконати вимогу в частині.

Позивач просив суд зобов»язати Державну інспекцію України з безпеки на морському на річковому транспорті виконати вимогу від 17 червня 2014 року №06-14/7046 у частині пунктів 2, 3, 4.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що відповідачем не виконано вимогу та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства, не усунуто порушення, встановлені проведеною ревізією.

Не погоджуючись рішеннями судів попередніх інстанцій, Державної фінансової інспекції України звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Державна інспекція України з безпеки на морському на річковому транспорті подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувала на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просила залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державної інспекції України з безпеки на морському на річковому транспорті за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт ревізії від 12 травня 2014 року №16-31/45.

Листом від 17 червня 2014 року №06-14/704 позивач направив відповідачу письмову вимогу про усунення виявлених ревізією порушень.

Відповідно до вимоги, Державна фінансова інспекція вимагає від Державної інспекції України з безпеки на морському на річковому транспорті:

- стягнути матеріальну шкоду (збитки) у сумі 129 617,01 грн за рахунок осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті зарплати, а також нарахуванні та перерахуванні внесків до державних цільових фондів у встановленому законодавством порядку (п.2 вимоги);

- стягнути матеріальну шкоду (збитки) у сумі 23 300,55 грн за рахунок осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади заробітної плати у встановленому законодавством порядку (п.3 вимоги);

- стягнути з ФОП ОСОБА_4 кошти в сумі 18 552 грн, з ФОП ОСОБА_5 кошти в сумі 19 048,80 грн у встановленому законодавством порядку.

У разі неможливості стягнення коштів з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 відшкодувати заподіяний збиток за рахунок осіб, винних у завищенні вартості отриманих послуг щодо експлуатування таксі у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до Указу Президента України від 01.08.2011 року №785/2011 та №786/2011 на посади Голови та першого заступника Голови Укрморрічінспекції призначено відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Наказами Укрморрічінспекції від 07.09.2011 року №1-к та №2-к визначено, що ОСОБА_6, та ОСОБА_7 приступили до виконання обов»язків Голови та першого заступника Голови Укрморрічінспекції з 07.09.2011 року з окладом відповідно до штатного розпису, проте у зазначених наказах надано доручення відділу бухгалтерського обліку та звітності здійснити розрахунки із зарплати зазначеним працівникам з 01.08.2011 року.

Наказом Укррічморінспекції від 16.11.2011 року №53-к голові інспекції та першому заступнику встановлено надбавки за особливий характер роботи та інтенсивність праці з 01.08.2011 року у розмірі 90 та 80 відсотків відповідно.

Проте, лист Укрморрічінспекції до Прем»єр-міністра про встановлення такої надбавки підписаний 31.10.2011 року. Погодження Міністра економічного розвитку і торгівлі України ОСОБА_8 щодо встановлення надбавок підписано 10.11.2011 року.

Загальна сума зайвого нарахування та виплати зарплати Голові та першому заступнику голови Укррічморінспекції складає 101 450,32 грн та відповідно зайво перераховано внесків до державних цільових фондів та єдиного соціального внеску в сумі 28 166,69 грн у зв»язку з чим Укррічморінспекції завдано матеріальної шкоди в розмірі 129 617,01 грн.

Крім того, позивачем зазначено, що відповідачем не було усунуто порушення, викладене у п.3 вимоги, а саме не стягнуто матеріальної шкоди у сумі 23 300,55 грн за рахунок осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади у встановленому законодавством порядку.

Також відповідачем не виконано п.4 вимоги, а саме не стягнуто з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 відповідно 18 452 грн та 19 048,80 грн або ж не відшкодовано заподіяні збитки за рахунок осіб, винних у завищенні вартості отриманих послуг щодо експлуатування таксі у встановленому законодавством порядку.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до вимог Положення про Державну фінансову інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011, Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань, а також через підпорядковані територіальні органи має право, зокрема, звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При виявленні збитків, завданих державі чи об»єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог про усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень з питань збереження і використання активів.

Таким чином, Державна фінансова інспекція України має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує невиконанням підконтрольною установою законних вимог та допущенні порушення під час ведення фінансово-господарської діяльності, що призвело до збитків. Зазначене порушення призвело до втрат державного бюджету.

17 липня 2014 року листом №2233-01/06.1/45-14 Державна інспекція України з безпеки на морському та річковому транспорті проінформувала Держфінінспекцію про вжиті заходи щодо усунення порушень вказаних в акті перевірки.

Так, наказом від 03 липня 2014 року №290 «Про затвердження Плану заходів» було затверджено план заходів щодо усунення порушень фінансової дисципліни, встановлених під час ревізії та зазначених в акті перевірки. Зокрема, згідно наказу від 03 липня 2014 року №16-д притягнуто до відповідальності винних працівників Укрморрічінспекції за неналежне виконання своїх посадових обов»язків.

Колишньому голові Укрморрічінспекції ОСОБА_6 направлено лист від 01 липня 2014 року щодо повернення помилково нарахованих коштів на суму 60 831,91 грн.

Головою Укррічморінспекції підписано окреме доручення від 01 липня 29014 року №87/0/58-14 згідно з яким доручено першому заступнику голови Укрморрічінспекції ОСОБА_9 повернути завдані збитки та надати про це платіжні документи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, які саме заходи відповідачем вживались щодо усунення порушень фінансової дисципліни.

08 липня 2014 року листом №7395/4/10-14 Міністерство інфраструктури України повідомило позивача про заходи, що вживаються інспекцією з метою усунення порушень фінансової дисципліни.

Оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, збитки можуть бути стягнуті з винної особи лише у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, тоді як правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов та виносить рішення при наявності підстав про стягнення таких збитків з винної особи.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14, від 15 квітня 2014 року у справі №21-40а14, від 02 грудня 2015 року №826/80/13-а, від 17 листопада 2015 року №21-3498а15.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 квітня 2015 року на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі №826/550/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді