Справа № 826/6158/15
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/34820/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 у справі № 826/6158/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма „Моноліт" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві,

про скасування рішення, визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма „Моноліт" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо розірвання договору № 13022015 від 13.02.2015 "Про визнання електронних документів", зобов'язання відповідача поновити дію вище зазначеного договору, визнання протиправними дій, що полягають у відмові в прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 року, зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 року датою її подання.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача розірвати договір №13022015 від 13.02.2015 про визнання електронних документів, оформлене листом №7585/10/26-58-10-25 від 24.03.2015, визнано протиправними дії, що полягають у відмові в прийнятті у позивача податкової декларації з податку на додану вартість, зобов'язано відповідача прийняти у позивача податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 року за датою її подання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що під час перевірки податкової декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2015 року відповідачем не було виявлено жодних порушень при заповненні всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п. 48.3, п. 48.4 ст. 48 ПК України, а також звертаючи увагу на те, що дії відповідача щодо розірвання Договору є протиправними.

Відповідач звернувся із касаційною скаргою про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 13.02.2015 між ДПІ та ТОВ „ВКФ „Моноліт" був укладений Договір про визнання електронних документів №13022015, предметом якого було визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

24.03.2015 відповідач листом №7585/10/26-58-10-25 повідомив позивача, що розриває Договір №13022015 у зв'язку із порушенням істотних умов договору, зобов'язання сторін визначені цим договором припиняються, а податкова звітність, подана засобами телекомунікаційного зв'язку, вважається не прийнятою.

01.04.2015 позивачем засобами електронного зв'язку було подано до ДПІ звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року від 01.04.2015 та звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 року від 01.04.2015, які було доставлено до ДПС України 01.04.2015.

Відповідачем не було прийнято зазначені вище податкові документи, посилаючись на те, що для платника податків заборонено прийом звітності електронною поштою, оскільки можливо відсутній договір з ДФСУ.

Відповідно до п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно із п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статі 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив засобами електронного зв'язку податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року та звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 року від 01.04.2015, при цьому, будь-яких посилань на допущення помилок у заповненні звітної документації контролюючим органом не наведено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач відмовляється виконувати умови договору про визнання електронних документів №13022015 від 18.05.2013, який прийнято та підписано у встановленому порядку, що свідчить про фактичне одностороннє його розірвання.

Позивачем у поданій податковій декларації зазначено обов'язкові реквізити, серед яких і місцезнаходження позивача, які є достовірними в силу ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що відповідачем не доведено правомірність відмови у визнанні податкової декларації позивача за грудень 2014 року поданою.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.