Справа № 490/11123/13-а
Суддя: Чулуп О. С.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/1361/2014

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва
у складі: головуючого судді Чулуп О.С.
при секретарі Балдич Х.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у постановці на квартирний облік, осіб що потребують забезпечення житлом. Позивач вказує, що він звернувся до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням поставити його на квартирний облік при Миколаївському обласному військовому комісаріаті, однак отримав відмову у зв`язку із порушенням процедури переводу. Позивач зазначає, що з 1995 року проходив військову службу у лавах Збройних Сил України та не був забезпечений житлом, однак перебував на квартирному обліку. Крім того позивач вказує, що 16.06.2011 року звертався з подібним позовом однак 15.05.2013р. матеріали справи були повернуті. В судовому засіданні позивач просив позов задоволити та визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по відмові в постановці на квартирний облік ОСОБА_1 протиправними, та зобов`язати житлову комісію зарахувати його до квартирного обліку при ІНФОРМАЦІЯ_3 та зарахувати в загальний термін перебування період перебування на квартирному обліку за попередніми місцями служби в інших гарнізонах з 19.09.1995р. у загальний черзі військовослужбовців та членів їх сімей Миколаївського гарнізону, що потребують забезпечення житлом.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог вказавши, що минуло більше п`яти років з дня звільнення позивача з військової служби, та він не мав наміру перебувати на квартирному обліку МО України та позивачем пропущений термін звернення до суду за захистом своїх прав.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991р. №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п.1.6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30.11.2011р. №737(у редакції наказу Міністерства оборони України19 червня 2014 року №401) з метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), гарнізонах створюються житлові комісії.
Судом досліджено адміністративний позов від 16.06.2011р. та ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.04.2013 року згідно яких позивач ОСОБА_1 звертався до Центрального районного суду м.Миколаєва та матеріали справи було повернуто позивачу.
Судом досліджено лист Миколаївського окружного адміністративного суду №814/3093/13-а/18845 від 03.09.2013 року згідно якого матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 були надіслані до Центрального районного суду м.Миколаєва для розгляду.
Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 17.02.2011р. згідно якого позивач просить поставити його на квартирний облік.
Судом досліджено лист Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.03.2011р. №77 згідно якого житлова комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовила позивачу у постановці на облік осіб потребуючих поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судом досліджено довідка Севастопольського ВМІ від 16.04.1996 року №83/мк згідно якої ОСОБА_1 в період з 1989р. по 1995 рік перебував на казарменому положенні та житлом від МО України не забезпечувався.
Судом досліджено витяг із протоколу засідання житлової комісії В/Ч НОМЕР_1 від 19.09.1995 року згідно якого ОСОБА_1 поставили на загальну чергу на отримання житла - однокімнатної квартири.
Судом досліджено довідки №31/1/194 від 06.03.1996р., №1177 від 20.12.2003р., №б/н від 08.12.2004р., №414 від 08.12.2004р., №54 від 23.12.2005р., №25/3/428 від 31.08.2005р., №172 від 08.02.2006р., згідно яких ОСОБА_1 за час проходження військової служби перебував на квартирному обліку.
Судом досліджено витяг із наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.10.2005р. №418 згідно якого ОСОБА_1 звільнений у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України, з направленням на військовий облік до Заводського РВК м.Миколаєва.
Відповідно до п.3.7 Положення «Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» (затв.наказом МО України №20 від 03.02.1995р., і був дійсний на час звільнення позивача зі служби в ЗСУ) військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування - військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла. Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби.
Суд не приймає доводи відповідача про те, що позивач не звертався до командира в/ч із заявою про постановку його на квартирний облік в м.Миколаїв, оскільки командир самостійно щодо переведення позивача на квартирний облік в м.Миколаїв повинен був діяти відповідно до наказу №418 від 06.10.2005р. начальника генштабу ЗС України, який вказує на те, що позивач звільняється з військової служби із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України. Тобто позивач як військовослужбовець запасу повинен був залишений на квартирному обліку і оскільки переводився на військовий облік до Миколаївської області, то за новим місцем військового обліку - Заводський РВК м.Миколаєва повинен був взятий на квартирний облік.

Щодо доводів про пропущення строку звернення до суду, то позивач такий не пропустив, оскільки після отримання в березні 2011р. відмови відповідача у постановці на квартирний облік - звернувся 21.06.2011р. до суду. Даний спір за заявою позивача вирішувався і Окружним адміністративним судом, і Одеським адміністративним апеляційним судом, і Центральним судом м.Миколаєва, тому суд приходить до висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Отже, суд приходить до висновку, що командування військової частини в якій завершив службу позивач зобов?язано було виконати наказ вищестоящого командування про залишення позивача на квартирному обліку, свій обов?язок не виконало, право позивача щодо забезпечення його та членів його сім?ї житлом порушено, і тому таке підлягає захисту.

Суд, проте, не може взяти до уваги доводи позивача про задоволення в повному обсязі вимог щодо зобов?язання відповідача взяти позивача на житловий облік, оскільки при вчиненні такої дії може виникнути необхідність проведення інших дій, встановлених Положенням «Про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах країни».
Керуючись ст.ст.2,7,8, 9,10,11,12,70,71,136,159,160,161,162 163 КАС України, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказом МО України №20 від 03.02.1995р., суд
П О С Т А Н О В И В :
Позов задоволити частково.
Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по відмові в постановці на квартирний облік ОСОБА_1 протиправними.
Зобов`язати Миколаївський обласний військовий комісаріат розглянути на житловій комісії питання щодо постановки ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців та членів їх сімей Миколаївського гарнізону.
В решті вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку передбачені ст.234 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.
Суддя