Справа № 539/4877/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/24426/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними за касаційною скаргою Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до довідки Управління Державної судової адміністрації України в Полтавської області № 30 від 08 січня 2013 р.; зобов'язати відповідача провести перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2013 р. у відповідності до довідки Управління Державної судової адміністрації України в Полтавської області 30 від 08 січня 2013 р. з подальшим проведення перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці при збільшенні розміру суддівської винагороди згідно довідок ТУ ДСА в Полтавській області.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2014 року позовні вимоги задоволені частково, а саме: визнано неправомірними дії УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до довідки Управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 30 від 08 січного 2013 року; зобов'язано УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2013 року у відповідності до довідки Управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 30 від 08 січня 2013 року по 02 червня 2013 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року залишено без змін постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2014 року.

Не погоджуючись з постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2014 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області звернулось до суду з касаційною скаргою, в який просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції встановлено, що позивач знаходиться на обліку в УПФУ в м. Лубни з 14 березня 2011 року

Відповідно до довідки Державної судової адміністрації в Полтавській області від 08 січня 2013 року його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2013 року становить 18352 грн.

06 червня 2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання відповідно до довідки від 08 січня 2013 року про збільшення розміру довічного грошового утримання працюючого судді.

Листом від 19 червня 2013 року відповідачем повідомлено позивача про перерахунок довічного грошового утримання після остаточного розгляду заяви.

Листом від 25 червня 2013 року відповідач повідомив, що перерахунок проведено і йому нараховано 90% грошового утримання судді у відставці від розміру грошового утримання судді згідно довідки від 08 січня 2013 року в розмірі 16516 грн. з 03 червня 2013 року.

Листом від 09 липня 2013 року відповідач відмовився провадити перерахунок грошового утримання у раніш визначеному розмірі, вказаному в листі від 25 червня 2013 року, погодившись провести перерахунок з суми, яка була визначена рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2012 року згідно довідки від 19 січня 2012 року з 03 червня 13 року в сумі 12360,96 грн.

Вважаючи вказану відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що щомісячне довічне грошове утримання позивачу було призначено до набуття чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", яким внесено зміни в тому числі і до Закону України " Про судоустрій і статус суддів", діє закон часу виходу позивача у відставку, тобто відсотковий розмір також не підлягає зменшенню, а тому Пенсійний фонд має виплачувати позивачу 90%, а не 80 % із заробітної плати діючого судді (суддівської винагороди) на теперішній час.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про статус суддів» судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону України «Про державну службу», є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу», яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачає, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Конституцією України та Законом України «Про статус суддів» визначено граничний вік перебування судді на посаді - 65 років.

Крім того, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до них високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Про це неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Аналіз статті 43 Закону України «Про статус суддів» свідчить про те, що вона регулює відносини, пов'язані з відставкою судді, яка, у свою чергу, є підставою для виникнення спеціальної правоздатності у судді для набуття особливого соціального забезпечення.

Зазначена стаття, як і в цілому Закон України «Про статус суддів», посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зокрема, вона передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку - отримання пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя. Про це зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Виходячи з особливого статусу суддів як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що стаття 43 Закону України «Про статус суддів» не суперечить положенням статті 37 Закону України «Про державну службу» та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. У зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом України «Про державну службу» умовах в разі досягнення ними пенсійного віку.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 вказаного Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 01 січня 2012 року працюючим суддям підвищено посадові оклади.

Вказане дає підстави для здійснення перерахунку пенсій суддям, що вийшли на пенсію і які отримують пенсії як державні службовці.

Отже, підвищення розміру заробітної плати працюючим суддям з 01 січня 2012 року дає підстави для перерахунку пенсій суддям, що отримують пенсії як державні службовці, а тому позивач набув право на перерахунок пенсії згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу».

Конституційним Судом України викладені правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 та від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Також суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованістю вимог позивача про подальше проведення перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці при збільшенні розміру суддівської винагороди згідно довідок ТУ ДСА в Полтавській області, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, а не обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, а Управління Пенсійного фонду України в в Полтавській області діє лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець