Справа № 824/1017/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2016 р. м. Київ К/800/49466/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року

та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року та 12 березня 2014 року

у справі № 824/1017/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області в особі Зарожанського сільського голови, Відділу містобудування та архітектури Хотинської районної державної адміністрації в особі начальника відділу, Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Чернівецькій області,

треті особи: Управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Чернівецької обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 , Хотинське проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро, ОСОБА_4,

про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області в особі Зарожанського сільського голови, Відділу містобудування та архітектури Хотинської районної державної адміністрації в особі начальника відділу, Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Чернівецькій області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення № 4/21-10 від 09 березня 2010 року 21 сесії 5 скликання Зарожанської сільської Ради Хотинського району Чернівецької області в частині затверджених змін до існуючого генплану села Зарожани;

- визнати незаконними дії Зарожанської сільської ради в особі Зарожанського сільського голови Хотинського району Чернівецької області та начальника відділу містобудування та архітектури Хотинської райдержадміністрації, щодо надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року по АДРЕСА_1, що видані ОСОБА_3;

- визнати нечинними та скасувати містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року по АДРЕСА_1, що видані ОСОБА_3;

- скасувати реєстрацію декларації від 25 жовтня 2011 року № 5 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції магазину під бар-магазин, перукарню по АДРЕСА_1;

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЧВ 6 яка зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області 21 серпня 2012 року.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року та 12 березня 2014 року, позов задоволено повністю, визнано нечинними, незаконними та скасовано спірні рішення, визнано незаконними дії.

Не погоджуючись з рішеннями судів, прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами норм матеріального та процесуального права та просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, провадження у справі закрити. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судом не наведено мотивів у рішенні щодо поважності пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, обґрунтовуючи своє рішення в частині незаконності дій відповідачів по видачі містобудівних умов та обмежень від 11 березня 2011 року, суд послався на норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року, який набрав чинності 12 березня 2011 року, що з урахуванням принципу незворотності дії законів в часі, свідчить про порушення судом норм матеріального права. Також звертає увагу, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10299720 від 04 жовтня 2013 року, власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу № 923 від 16 вересня 2013 року є громадянин ОСОБА_4 Незважаючи на зазначене, суд у рішенні не надав жодної оцінки вказаним обставинам, які свідчать про те, що оспорювані позивачем декларації про початок будівельних робіт та про готовність об'єкту до експлуатації, які є актами індивідуальної дії одноразового застосування, фактично вичерпали свою дію у зв'язку з видачею правоустановчого документу - свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1. Наведені обставини щодо оформлення права власності на спірний будинок за ОСОБА_4 надавали суду підстави для висновку про наявність спору про право, що не підсудний адміністративному суду.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач не погоджується з касаційною скаргою, тому просить залишити її без задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, зокрема, що відповідно до договору купівлі-продажу приміщення, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1297 від 18 липня 2003 року, третя особа ОСОБА_3 набув у власність нежитлове приміщення розташоване по АДРЕСА_1. На земельній ділянці розташований металевий магазин літ. «А» загальною площею 30,2 м.кв, навіс літ. «Б», замощення № 1. Право власності на придбаний згідно договору купівлі продажу магазин зареєстровано Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації.

11 березня 2011 року ОСОБА_3 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1. Вказаний документ виданий за підписом Зарожанського сільського голови та начальника Відділу містобудування та архітектури Хотинської районної державної адміністрації.

Об'єктом містобудування на який видано дані містобудівні умови є реконструкція магазину під бар-магазин, перукарню.

Однією із підстав надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 є рішення № 4/21-10 від 09 березня 2010 року 21 сесії 5 скликання Зарожанської сільської Ради Хотинського району Чернівецької області «Про затвердження змін до існуючого генплану села Зарожани та продовження терміну його дії».

Крім цього, Зарожанський сільський голова листом № 174-02-10 від 14 червня 2013 року повідомив, що підставою для прийняття рішення № 4/21-10 від 09 березня 2010 року 21 сесії 5 скликання Зарожанської сільської Ради Хотинського району Чернівецької області стало рішення колегії Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 17 вересня 2009 року № 47 «Про стан забезпечення містобудівною документацією на регіональному та місцевому рівнях» та лист Головного управління регіонального розвитку, архітектури та інфраструктури Чернівецької обласної державної адміністрації № 05-01-01-19/160 від 30 січня 2010 року.

Також судами встановлено, що ОСОБА_3 здійснював будівельні роботи на належному йому об'єкті нерухомого майна на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 25 жовтня 2011 року № 5 та завершив їх виконання згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації № ЧВ 6 від 21 серпня 2012 року.

Вважаючи вказані рішення суб'єктів владних повноважень та дії по їх видачі незаконними, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання незаконними дій, рішень суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з незаконності спірних рішень, дій відповідачів. Крім того, судом апеляційної інстанції вказано, що позивач мала право на звернення до суду з даним позовом.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

ОСОБА_2 оспорила рішення (дії), які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними рішеннями не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у своєму рішенні від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

В порушення вказаних норм, а також принципу офіційного з'ясування обставин у справі (ст. 11 КАС України), суди не встановили яким чином спірні містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки НОМЕР_1 від 11 березня 2011 року, декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації порушують права, свободи чи інтереси позивача, а відтак чи мала вона право на звернення до суду з адміністративним позовом взагалі. Також не встановлено яким чином порушує право позивача рішення № 4/21-10 від 09 березня 2010 року 21 сесії 5 скликання Зарожанської сільської Ради Хотинського району Чернівецької області в частині затверджених змін до існуючого генплану села Зарожани.

Також суду слід звернути увагу на ту обставину, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року набрав чинності 12 березня 2011 року, в той час як містобудівні умови та обмеження датовані 11 березня 2011 року, відтак вказаний закон не регулює спірні правовідносини щодо видачі таких містобудівних умов та обмежень.

Отже, без з'ясування вказаних обставин та виправлення допущених судами помилок неможливо з'ясувати законність спірних рішень, дій відповідачів.

Наведені порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірним рішенням, діям відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року та 12 березня 2014 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: