Справа № 823/5336/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року справа № 823/5336/15

16 год. 55 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання наказу неправомірним та поновлення на службі,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати наказ начальника ГУ МВС України в Київській області від 06.11.2015 № 591 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача з ОВС у запас Збройних сил України з постановкою на військовий облік за ст. 64 п. "г" (за скороченням штатів) неправомірним;

- поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції відділу Зони Чорнобильскої АЕС ГУ МВС України в Київській області або на рівнозначній посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.11.2015 відповідачем неправомірно винесено наказ № 591 о/с про звільнення позивача за пунктом "г" (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки позивач не був персонально повідомлений про скорочення займаної посади та про необхідність прибути у відділ кадрового забезпечення для вирішення питання по суті, звільнення проведено без вжиття заходів щодо можливості подальшого використання позивача на службі в органах внутрішніх справ.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що є не доречним посилання позивача на порушення Головним управлінням МВС України в Київській області окремих положень Кодексу законів про працю України, оскільки проходження служби в міліції врегульовано спеціальним законодавством, а порядок звільнення працівників міліції в процесі реформування органів внутрішніх справ чітко визначено окремими нормами Закону України "Про Національну поліцію".

Окрім того, згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" позивача попереджено про можливе звільнення через скорочення штатів.

А відтак, Головне управління МВС України в Київській області, звільняючи ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, діяло виключно на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені приписами наведених вище нормативно - правових актів, а тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, надіслав клопотання про розгляду справи без участі його представника.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ згідно наказу № 92 о/с від 17.05.1995. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 816 о/с від 31.10.2013 позивач призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору ДІМ (за рахунок посади помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу) Відділу зони Чорнобильської АЕС.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 591 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення. Підставою для прийняття такого наказу зазначено Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон № 580-VIII був опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8 - 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд зауважує, що в даному випадку будь-якого обов'язку в УМВС України в Черкаській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки останній попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Пункти 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Отже, Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 включно. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Як стверджує позивач, заяву про прийняття його на службу до поліції він написав 04.11.2015, а 21.11.2015 проходив атестацію працівників поліції. Однак в матеріалах справи будь-які належні та допустимі докази вказаних позивачем обставин відсутні.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у встановлений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строк, не виявив бажання проходити службу в поліції.

Отже, управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, приймаючи наказ № 591 о/с від 06.11.2015, діяло в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відтак в задоволенні вимоги позивача щодо скасування цього наказу слід відмовити.

Інша позовна вимога є похідною від вимоги, яка описана вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена у повному обсязі 22.02.2016.