Справа № 816/4428/15
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р.Справа № 816/4428/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Літіз" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р. по справі № 816/4428/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Літіз"

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Літіз", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення від 15.06.2015 року № .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 р. по справі № 816/4428/15 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Літіз", не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та вважає, що товариство з обмеженою відповідальністю "Літіз" своєчасно і в повному обсязі сплачувало податок на доходи фізичних осіб, а тому у відповідача не було підстав для застосування штрафних санкцій, передбачених п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 р. по справі № 816/4428/15, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в період з 15.04.2015 року по 15.05.2015 року проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Літіз" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного законодавства за період з 15.10.2013 р. по 31.12.2014 р. та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., про що було складено акт перевірки від 02.06.2015 №2030/16-01-22-01-09/32142588 (а.с. 138 - 180).

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме не перераховано податок на доходи фізичних осіб до бюджету в загальній сумі 277657,03 грн.

На підставі акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем , податок на доходи фізичних осіб, що сплачений податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на 199387,08 грн. (а.с.23).

Позивач не погодився з оскаржуваним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перерахування позивачем коштів на рахунок, призначений для сплати єдиного соціального внеску, не може вважатися сплатою податку на доходи фізичних осіб, а тому відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 15.06.2015 року № .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

У відповідності до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами: виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно з п.п. 18.1, 18.2 ст. 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексі.

Згідно підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Відповідно до пп. а п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що товариством з обмеженою відповідальністю "Літіз" не перераховано податок на доходи фізичних осіб до бюджету в загальній сумі 277657,03 грн. в IV кв. 2013 року та I - IV кв. 2014 року, а саме: в жовтні 2013 року - 11746,35 грн. (за вересень 2013 року) та 11930,08 грн. (з авансу за жовтень 2013 року), в листопаді 2013 року - грудні 2013 року - 56355,11 грн., в січні - грудні 2014 року - 197625,49 грн.

Надані підприємством в ході перевірки платіжні доручення не підтверджують перерахування податку на доходи фізичних осіб товариством з обмеженою відповідальністю "Літіз", оскільки в платіжних дорученнях за жовтень-грудень 2013 року та січень-грудень 2014 року зазначено розрахунковий рахунок, який відкрито для зарахування коштів до державного бюджету зі сплати єдиного соціального внеску (код бюджетної класифікації 71010000, вид бюджету 70).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем у жовтні - грудні 2013 року та у 2014 році податок з доходів фізичних осіб сплачувався на розрахунковий рахунок № 1632, що підтверджується копіями платіжних доручень та листом ТОВ "Літіз" № 118 від 20.05.2015 року (а.с. 45 - 87, 208) та розрахунковий рахунок № 1632 був відкритий в Управлінні Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області для зарахування коштів зі сплати єдиного соціального внеску.

Таким чином, від підприємства позивача до місцевого бюджету м. Полтави не надходив податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 277657,03 грн. за період IV кв. 2013 року та І-ІV кв. 2014 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за вказаний вище період фактично погашено 05.06.2015 року, про що свідчить платіжне доручення №2825 (а.с. 204).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перерахування позивачем коштів на рахунок, призначений для сплати єдиного соціального внеску, не може вважатися сплатою податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексі України ненарахування. неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

У підпункті 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

У відповідності до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Щодо розміру застосованої штрафної санкції та пені позивач не заперечує.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено що, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль та дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначає про своєчасну й в повному обсязі сплату податку на доходи фізичних осіб, в той же час вказує на помилковість у заповненні платіжних документів, що призвело до ненадходження коштів на рахунок, призначений для сплати податку на доходи фізичних осіб. Цей довід апеляційної скарги не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції як такий, що є суперечливим по своїй суті.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що позивач не може нести відповідальність і фінансові втрати через недобросовісні і незаконні дії відповідача, оскільки відповідач за період 2 років не виявив помилковості сплати підприємством позивача спірного платежу і не повернув самостійно помилково сплачені позивачем кошти, колегія суддів не приймає з наступних підстав.

Згідно п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення.

Зі змісту листа ТОВ "Літіз" № 118 від 20.05.2015 року (а.с.208) колегія суддів встановила, що дії, спрямовані на повернення суми переплати з єдиного соціального внеску та зарахування вказаних коштів в рахунок сплати податку з доходів фізичних осіб були вчинені позивачем лише у травні 2015 року. Доказів вчинення дій, спрямованих на повернення надмірно сплачених сум зі сплати єдиного соціального внеску в період до травня 2015 року позивачем суду не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно застосував штрафні санкції зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, а тому податкове повідомлення - рішення від 15.06.2015 року № прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 р. по справі № 816/4428/15 суд дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Літіз" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2015р. по справі № 816/4428/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 22.02.2016 р.