Справа № 308/8874/15-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/11216/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2015 року по справі № 308/8874/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області щодо відмови у зарахуванні йому періоду навчання до страхового стажу при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області зарахувати половину періоду заочного навчання з 1 вересня 1990 року по 1 лютого 1996 року у Національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого до страхового стажу при призначенні пенсії за вислугу років.

Позов мотивує наявністю необхідного стажу (21 рік 10 місяців 21 день) для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні навчання у Національній юридичній академії України ім. Я.Мудрого до страхового стажу при призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді зарахувати ОСОБА_1 половину періоду заочного навчання з 1 вересня 1990 року до 1 лютого 1996 року у Національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого до страхового стажу при призначенні пенсії за вислугу років.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що стажу роботи позивача в прокуратурі Закарпатської області з 10 січня 1995 року до 22 травня 2013 року та в Генеральній прокуратурі з 25 березня 2013 року до 18 березня 2014 року (19 років 2 місяці та 10 днів) недостатньо для призначення пенсії за вислугою років, а половина періоду заочного навчання з 1 вересня 1990 року до 1 лютого 1996 року у Національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого та період роботи в Закарпатській обласній прокуратурі з 1 вересня 1995 року до 1 лютого 1996 року не підлягають до зарахування.

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся 18 березня 2014 року до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років

Листом №5366/12 від 17 квітня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з тим, що стажу позивача (19 років 2 місяці 10 днів), що відповідає періоду роботи в прокуратурі Закарпатської області з 10 січня 1995 року до 22 травня 2013 року та в Генеральній прокуратурі з 25 березня 2013 року до 18 березня 2014 року недостатньо для призначення такої пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а період заочного навчання у Національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого з 1 вересня 1990 року до 1 лютого 1996 року частково дублює період роботи в Закарпатській обласній прокуратурі з 10 січня 1995 року, а тому не підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Матеріалами справи, зокрема записами у трудовій книжці позивача та довідкою Генеральної прокуратури України № 11/1-48-14 від 25 березня 2014 року підтверджується, що позивач працює старшим прокурором відділу правової допомоги управління міжнародно-правової допомоги та екстрадиції Головного управління міжнародно-правових, зв'язків та європейської інтеграції Генеральної прокуратури України з 22 жовтня 2013 року (наказ №1402ц від 22 жовтня 2013 року). Стаж позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на 17 березня 2014 року становить 21 рік 10 місяців 21 день, з них: половина періоду навчання (заочно) в Національній юридичній академії України ім. Я.Мудрого з 1 вересня 1990 року до 1 лютого 1996 року (2 роки, 8 місяців, 15 днів); період роботи в прокуратурі Закарпатської області з 10 січня 1995 року до 22 травня 2013 року (18 років 4 місяці 12 днів); період роботи в Генеральній прокуратурі України з 23 травня 2013 року по теперішній час (9 місяців, 24 дні).

При розгляді справи судом першої інстанції у судовому засіданні встановлено, що позивач з 1 вересня 1990 року до 1 лютого 1996 року навчалась у Національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого, а з 10 січня 1995 року по теперішній час працює в органах прокуратури України, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції від 8 липня 2011 року), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

Згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах, начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посад Служби безпеки України; посадах державних службовців, які мають особи з вищою юридичною освітою, в науково- навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про вищу освіту» підготовка фахівців у навчальних закладах здійснюється за денною (очною), вечірньою, заочною, дистанційною та екстернатною формою навчання за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем і передбачає здобуття громадянами вищої освіти відповідного державного стандарту.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12 серпня 1993 року, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного суду України, в адміністративний справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено будь-яких обмежень щодо форми навчання при зарахуванні навчання у вищому навчальному до стажу роботи, а відтак немає підстав для неврахування періоду заочного навчання у вищому навчальному закладі при призначенні пенсії за вислугу років.

Проаналізувавши наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що твердження апелянта про те, що період навчання позивача на заочній формі не включається в стаж роботи, є беззмістовним та не знаходить свого підтвердження в чинних законодавчих нормах.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2015 року по справі № 308/8874/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.