Справа № 804/7871/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7871/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року

справа № 804/7871/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року у справі №804/7871/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, щодо нереальності господарських операцій позивача викладені у акті №9858/22-01/32887752 від 24.12.2014 року (далі - акт перевірки) на підставі якого було прийнято оскаржені рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про відсутність судового рішення щодо визнання спірних правочинів недійсними, належне оформлення первинних документів на підтвердження їх реальності та неповне дослідження судом першої інстанції наданих позивачем документів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт №9858/22-01/32887752 від 24.12.2014 р. (т.1 а.с. 11-93).

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №9858/22-01/32887752 від 24.12.2014 р. в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

1. п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, ст.44, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на загальну суму 7783751 грн.;

2. п. 198.1, п. 198.2 , п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7128923 грн., в тому числі: лютий 2013 року 4203222 грн., березень 2013 року 417083 грн., квітень 2013 року 384287 грн., травень 2013 року 708110 грн., червень 2013 року 236037 грн., липень 2013 року 1180184 грн.;

3. Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 05.12.2004 р., а саме перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі на суму 680,16 грн.;

4. п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а саме податковим агентом у травні 2013 року у повному обсязі не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з сум виплат фізичним особам, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 1621,10 грн.;

5. п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) та користь платників податку, і сум утриманого з них податку, зареєстрованого наказом ДПА України від 24.12.2010 р. №1020, а саме: при заповненні та наданні до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська податкових розрахунків за ф. 1ДФ за 2 квартал 2013 року, за 4 квартал 2013 року відображено дані не у повному обсязі, слід подати уточнюючі податкові розрахунки.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.01.2015 р.:

За результатами адміністративного оскарження вищевказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідача прийняті на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до п. 14.1.27 ст.14 Податкового кодексу України, валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням встановлених законом обмежень. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів.

Зі змісту ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України вбачається, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі – ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду), визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у межах своєї господарської діяльності у письмовій формі уклав з постачальниками договори поставки товару за умовами яких постачальник зобов’язується передати у власність покупцю товар, а покупець прийняти та оплатити його.

Договори поставки товару укладено:

з ПП «Зернопром» - №471 від 11.01.2013 р. На підставі вказаного договору постачальником складено видаткову накладну №125 від 31.01.2013р. та податкову накладну №169 від 31.01.2013р. на суму 7017866,34 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість у розмірі 1169644,37 грн. була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за січень 2013 року;

26.03.2013 р. з ТОВ «МТК» №Д-0016. На підставі вказаного договору складено накладну №7 від 28.03.2013р. та податкову накладну №66 від 26.03.2013р. на суму 785400,00 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість у розмірі 130900,37 грн. була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за березень 2013 року.

11.02.2013 р. з ПАТ «СКТБ «Комплекс» №57. На підставі вказаного договору складено видаткові накладні від 18.02.2013р., 21.02.2013р., 25.02.2013р., 26.02.2013р., 06.03.2013р., 15.05.2013р., 16.05.2013р., 17.05.2013р., 20.05.2013р., 21.05.2013р., 22.05.2013р. та податкові накладні на загальну суму 50983953,12 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за лютий 2013 року на суму 4172202 грн., за травень 2013 року на суму 708110,46 грн., за червень 2013 року на суму 236036,82 грн., за липень 2013 року на суму 1180184,10 грн.

26.12.2012 р. з ТОВ «Бізнеспром ТК» укладено договір поставки:

- №312. На підставі вказаного договору складено видаткові накладні від 08.01.2013р., 09.01.2013р., 10.01.2013р., 11.01.2013р., 14.01.2013р., 15.01.2013р., 16.01.2013р., 17.01.2013р., 18.01.2013р., 21.01.2013р., 22.01.2013р., 23.01.2013р., 24.01.2013р., 25.01.2013р., 28.01.2013р., 29.01.2013р., 30.01.2013р., 31.01.2013р. та податкові накладні на загальну суму 1002120,00 грн. (з ПДВ).

- №234. На підставі вказаного договору складено видаткові накладні від 02.01.2013р., 03.01.2013р., 04.01.2013р., 08.01.2013р., 09.01.2013р., 10.01.2013р., 11.01.2013р., 21.01.2013р., 22.01.2013р., 23.01.2013р., 24.01.2013р. та податкові накладні на загальну суму 565231,56 грн. (з ПДВ);

та 28.12.2012 року № 330. На підставі вказаного договору складено видаткові накладні від 02.01.2013р., 03.01.2013р., 04.01.2013р., 08.01.2013р., 09.01.2013р., 10.01.2013р., 11.01.2013р., 14.01.2013р., 15.01.2013р., 16.01.2013р., 17.01.2013р., 18.01.2013р., 21.01.2013р., 22.01.2013р., 23.01.2013р., 24.01.2013р., 25.01.2013р., 28.01.2013р. та податкові накладні на загальну суму 1005490,01 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість у розмірі 428806,92 грн. була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за квітень 2013 року.

Крім того 27.12.2012 р. між ТОВ «Трансмаш» та ТОВ «Бізнеспром ТК» як виконавцем робіт укладено договір надання послуг №317-327, за умовами якого виконавець зобов’язується виконати роботи по ремонту обладнання замовника, а замовник прийняти та оплатити надані послуги.

На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт від 31.01.2013р. та податкові накладні на загальну суму 501330,00 грн. (з ПДВ).

14.12.2012 р. між ТОВ «Трансмаш» та ТОВ «Бізнеспром ТК» як виконавцем робіт укладено договір надання послуг №209-217, за умовами якого виконавець зобов’язується виконати роботи по технічному обслуговуванню обладнання, а замовник прийняти та оплатити надані послуги.

На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт від 31.01.2013р. та податкові накладні на загальну суму 528620,00 грн. (з ПДВ).

29.10.2012 р. між ТОВ «Трансмаш» та ТОВ «Бізнеспром ТК» як орендодавцем укладено ряд договорів оренди обладнання (№№125-147), за умовами якого орендодавець зобов’язується надати в оренду обладнання агрегат фарбувальний високого тиску, а замовник прийняти та оплатити надані послуги.

На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт від 31.01.2013р. та податкові накладні на загальну суму 1250000,00 грн. (з ПДВ).

Сума податку на додану вартість у розмірі 379991,66 грн. була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за квітень 2013 року.

17.01.2013 р. між ТОВ «Трансмаш» та ТОВ «ІридаФінанс» як виконавцем укладено договір надання послуг №421, за умовами якого виконавець зобов’язується здійснити ремонт та технічне обслуговування обладнання замовнику, а замовник прийняти та оплатити послуги.

Також між ТОВ «Трансмаш» та ТОВ «ІридаФінанс» як постачальником укладено договір поставки №562 від 04.03.2013р., за умовами якого постачальник зобов’язується передати у власність покупцю товар, а покупець прийняти та оплатити його.

На підставі вказаних угод складено акти виконаних робіт від 29.03.2013р., накладна від 29.03.2013р. та податкові накладні на загальну суму 1544250,00 грн. (з ПДВ).

Сума податку на додану вартість у розмірі 257375,01 грн. включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за березень 2013 року.

27.12.2012р. між ТОВ «Трансмаш» та постачальником ТОВ «Агро-Легія» укладено договір №283, за умовами якого постачальник зобов’язується надати покупцю послуги з технічної експертизи напіввагонів, а покупець прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт №180 від 31.01.2013р. та податкову накладну №472 від 31.01.2013р. на суму 5124900,00 грн. (з ПДВ).

30.01.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та постачальником ТОВ «Агро-Легія» укладено договір №297, за умовами якого постачальник зобов’язується надати покупцю послуги з технічної експертизи думпкарів, а покупець прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт №1397 від 28.02.2013р. та податкову накладну №1452 від 28.02.2013р. на суму 1785000,00 грн. (з ПДВ).

22.11.2012р. між ТОВ «Трансмаш» та постачальником ТОВ «Агро-Легія» укладено договір №162, за умовами якого постачальник зобов’язується надати покупцю послуги з розробки ескізного проекту на вагон-хопер для зерна та інших харчових сипучих вантажів моделі 19-9946, а покупець прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт №1398 від 28.02.2013р. та податкову накладну №1453 від 28.02.2013р. на суму 1198000,00 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за січень 2013 року у розмірі 854150 грн., за лютий 2013 року на суму 497166,67 грн.

08.02.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та постачальником ТОВ «Будконструкція-2012» укладено договір №73, за умовами якого постачальник зобов’язується надати покупцю послуги з будівельно-ремонтних робіт, а покупець прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт №268, №269, № 270 від 28.02.2013р. та податкові накладні від 28.02.2013р. на суму 1434434,40 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість у розмірі 239072,40 грн. була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за лютий 2013 року.

28.02.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та постачальником ТОВ «Град-Будсервіс» укладено договір надання послуг №6, за умовами якого постачальник зобов’язується здійснити ремонт основних засобів, а покупець прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт №184 від 29.03.2013р. та податкову накладну від 29.03.2013р. на суму 1261920 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість у розмірі 210320,00 грн. була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за лютий 2013 року.

29.01.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та орендодавцем ТОВ «Размус» укладено договір оренди обладнання (№№161-183), за умовами якого орендодавець зобов’язується надати в оренду обладнання агрегат фарбувальний високого тиску (майно), а покупець прийняти та оплатити ці послуги. На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт від 30.04.2013р. та податкові накладні від 30.04.2013р. на суму 1250000,00 грн. (з ПДВ).

Також 28.02.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Размус» укладено договір на створення та передачу науково-технічної продукції №75, за умовами якого виконавець зобов’язується надати послуги з технічної експертизи вагонів замовнику, а замовник прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт від 29.03.2013р. та податкову накладну від 29.03.2013р. на суму 630000,00 грн. (з ПДВ).

06.02.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Размус» укладено договір на створення та передачу науково-технічної продукції №68, за умовами якого виконавець зобов’язується надати послуги з розробки технологічного процесу виготовлення вагона-хоппера замовнику, а замовник прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт від 29.03.2013р. та податкову накладну від 29.03.2013р. на суму 506300,00 грн. (з ПДВ).

06.02.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Размус» укладено договір на створення та передачу науково-технічної продукції №65, за умовами якого виконавець зобов’язується надати послуги з розробки технічної документації процесу виготовлення вагона-хопера замовнику, а замовник прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акт виконаних робіт від 29.03.2013р. та податкову накладну від 29.03.2013р. на суму 511000,00 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за березень 2013 року у розмірі 274550 грн., за квітень 2013 року на суму 208333,33 грн.

12.04.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Горизонталь Артпелес» укладено договір на виконання робіт №61, за умовами якого виконавець зобов’язується виконати замовнику роботи по технічній експертизі трьох залізодорожніх вагонів-самоскидів (думпкарів), а замовник прийняти та оплатити їх.

28.02.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Новобуд-Світ» укладено договір №9, за умовами якого виконавець зобов’язується надати послуги з монтажу системи вентиляції та облаштування залізничних шляхів ВСЦ-2 замовнику, а замовник прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт № 282 та № 283 від 29.03.2013р. та податкові накладні на загальну суму 855200,00 грн. (з ПДВ).

Також 27.03.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Новобуд-Світ» укладено договір №401, за умовами якого виконавець зобов’язується надати послуги з технічної експертизи вагонів-самоскидів замовнику, а замовник прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт від 01.04.2013р., від 02.04.2013р., від 04.04.2013р., від 05.04.2013р., від 08.04.2013р., від 09.04.2013р. та податкові накладні на загальну суму 315000,00 грн. (з ПДВ).

02.04.2013р. між ТОВ «Трансмаш» та виконавцем ТОВ «Новобуд-Світ» укладено договір №402, за умовами якого виконавець зобов’язується надати послуги з технічної експертизи вагонів-самоскидів замовнику, а замовник прийняти та оплатити їх. На підставі вказаного договору складено акти виконаних робіт від 01.04.2013р., від 01.04.2013р., 02.04.2013р., 03.04.2013р., від 04.04.2013р., від 05.04.2013р., від 08.04.2013р., від 09.04.2013р., від 10.04.2013р. та податкові накладні на загальну суму 420000,00 грн. (з ПДВ). Сума податку на додану вартість була включена до складу податкового кредиту з ПДВ податкової декларації з ПДВ за березень 2013 року у розмірі 142533,33 грн., за квітень 2013 року на суму 122500 грн.

Досліджуючи господарські відносини позивача з контрагентами суд першої інстанції вірно зазначив, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, судом обґрунтовано враховано те, що в ході розгляду справи позивачем не надано у повному обсязі документів підтверджуючих транспортування товару або документів, які б підтверджували фактичне транспортування (переміщення) товару від постачальника до покупця, а також документів на підтвердження переміщення орендованого обладнання.

Також будь-яких обставин які б свідчили про зберігання, перевезення та відвантаження заявленого позивачем товару судом не встановлено.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем договорів поставки, постачання товару мало відбуватись, зокрема, за умови EXW, тобто зі складу постачальника, проте з наданих товарно-транспортних накладних не вбачається адреса навантаження ТМЦ. Здебільшого надані товарно-транспортні накладні заповнені з порушеннями Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року №363.

Наявні в матеріалах справи акти виконаних робіт не містять змісту та обсягу господарської операції, одиницю виміру господарської операції, яка була виконана та надана контрагентами позивача, не відображено форму та вираз наданих послуг, зокрема послуг з технічної експертизи - відсутні звіти, калькуляція наданих послуг також не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, що виключає можливість оцінки подальшого використання наведених послуг у господарській діяльності позивача.

При цьому в ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів контрагентів позивача: ТОВ «Калев» (попередня назва ПП «Зернопром»), ТОВ «МТК», ТОВ «Компанія «Укртрейд», ПАТ «СКТБ «Комплекс», ПП «Цент-Юг» (попередня назва ТОВ «Інтерколірметгруп»), ПП «Полтава-Проект-Монтаж», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ Компанія «Бравел» (попередня назва ТОВ «ІридаФінанс»), ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Будконструкція-2012», ПП «Тургор» (попередня назва ТОВ «Град-Будсервіс»), ТОВ «Размус», ПП «Галам» (попередня назва ТОВ «Горизонталь Артпелес»), ТОВ «Новобуд-Світ», згідно з актом №9858/22-01/32887752 від 24.12.2014 р., податковим органом встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг), оскільки у вказаних контрагентів позивача відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності.

Наведені обставини та встановлені факти підтверджують відсутність можливості контрагентів ТОВ «Трансмаш» зі свого боку виконувати умови укладених договорів, що свідчить про реальну відсутність господарських операції між ТОВ «Трансмаш» та вище наведеними контрагентами, та свідчать про укладання договорів з метою отримання податкової вигоди.

На підтвердження того, що надані позивачем до суду документи, не є достатніми і такими, що підтверджують реальність господарських операцій, відповідач надав пояснення посадових осіб контрагентів які заперечували свою участь у веденні господарської діяльності, складанні та підписанні таких документів.

Виходячи з вищенаведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Трансмаш» фактично фінансово-господарські операції з ТОВ «Калев» (попередня назва ПП «Зернопром»), ТОВ «МТК», ТОВ «Компанія «Укртрейд», ПАТ «СКТБ «Комплекс», ПП «Цент-Юг» (попередня назва ТОВ «Інтерколірметгруп»), ПП «Полтава-Проект-Монтаж», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ Компанія «Бравел» (попередня назва ТОВ «ІридаФінанс»), ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Будконструкція-2012», ПП «Тургор» (попередня назва ТОВ «Град-Будсервіс»), ТОВ «Размус», ПП «Галам» (попередня назва ТОВ «Горизонталь Артпелес»), ТОВ «Новобуд-Світ» за вказані періоди не здійснювало. Наслідком діяльності в ланцюзі з ТОВ «Трансмаш» виключно чи переважно є формування податкового кредиту для інших суб'єктів підприємницької діяльності, оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують наявності обставин фактичного виконання позивачем господарських операцій з зазначеними контрагентами.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не підтвердження позивачем господарсько-фінансових операцій на суму податкового зобов'язання належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а отже формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат спірного періоду за результатами господарських операцій із зазначеними контрагентами не є правомірним.

Відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень. Між тим позивач вказаний обов’язок не виконав, оскільки не спростував доводів відповідача.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем до суду договори, видаткові накладні, податкові накладні та акти виконаних робіт(послуг) не є достатніми доказами фактичного виконання розглядуваних договорів; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності спірних постачальників та виконавців робіт/послуг свідчить про безтоварність розглядуваних операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Таким чином висновок відповідача про нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «Трансмаш», а саме: порушення п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, ст..44, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на загальну суму 7783751 грн., порушення п. 198.1, п. 198.2 , п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7128923 грн., знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим відповідачем правомірно прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства доводи позивача викладені в апеляційній скарзі щодо необхідності прийняття судового рішення про недійсність правочину у зв’язку з відсутністю реального характеру у спірних господарських операцій, оскільки згідно з частиною 2 статті 1 Цивільного Кодексу України до податкових відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Крім того в доводах апеляційної скарги щодо неналежного повноцінного дослідження судом наданих позивачем документів позивач не зазначає які саме на його думку документи безпідставно не було досліджено судом першої інстанції.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року у справі №804/7871/15 – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 19 лютого 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Ю.В. Дурасова