Справа № 808/8654/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року о 09 год. 55 хв.Справа № 808/8654/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Сердюк К.В.

відповідача - Прокофєва С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до Київської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Київської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010103/2 від 13.07.2015;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00132 від 13.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та компанією Pelagos P/F, Фарерські острови, укладено контракт №188F/2015P від 30.04.2015 (далі-контракт) на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж - морожений оселедець цілий (далі - товар).

Відповідно до інвойсу компанії Pelagos P/F від 03.07.2015 №SDA140357 товар постачався за ціною 1,04 доларів США за кг, на умовах FCA м. Клайпеда, Литва.

Для здійснення митного оформлення товару 13.07.2015 позивачем засобами електронного зв'язку до митного посту «Східний термінал» Київської митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №125110011/2015/009436, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 455745,59 гривень (тобто 23,25 грн. або 1,06 доларів США за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- контракт №188F/2015P від 30.04.2015;

- інвойс №SDA140357 від 03.07.2015;

- калькуляція постачальника від 03.07.2015;

- прайс-лист від 01.07.2015;

- міжнародна товарно-транспортна накладна №039684 від 09.07.2015;

- довідка про транспортні витрати б/н від 09.07.2015;

- договір доручення №30-10/14 від 30.10.2014;

- дублікат ветеринарного свідоцтва від 13.07.2015 серії ЄРД-00 №203442;

- ветеринарний (санітарний) сертифікат від 09.07.2015 №LT0177200/L2-7363;

- сертифікат походження №ВС29028 від 03.07.2015;

- сертифікат якості №63-2015 від 03.07.2015;

- експортна декларація №15LTLUB000EK011AB6 від 09.07.2015.

Під час перевірки документів поданих до митного органу, відповідно до положень ч.3 ст.53 Митного кодексу України, відповідачем направлено декларанту повідомлення, в якому зазначено, що під час перевірки МД АСАУР сформовані обов'язкові ризики 103-1, 105-2 - які стосуються перевірки документів щодо визначення рівня митної вартості товару. Враховуючи висновки форматологічного контролю МД стосовно перевірки достовірності рівня митної вартості та вищевикладене, декларанту запропоновано надати: зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього у разі їх наявності; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалось страхування); висновки спеціалізованої експертної організації про якісні та вартісні характеристики або інформація біржових організацій про вартість товару.

У відповідь на вказане повідомлення декларантом до митного органу надано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12.08.2014 №2014/1; довідку про транспортні витрати до кордону України від 29.05.2015; копію експертної декларації країни відправлення від 26.05.2015 №0012/0040254/АL; копію прайс-листа від 20.05.2015; копію калькуляції від 20.05.2015.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 13.07.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010103/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00132.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, скористався правом, відповідно до ч.3 ст.52 МКУ, та випустив товар у вільний обіг під гарантійні зобов'язання за МД-2 №125110011/2015/009528.

Під час дії гарантійних зобов'язань, 02.09.2015 позивачем до митного органу додатково надано документи зазначені в оскаржуваному рішенні та прохання скасувати раніше прийняті рішення:

- експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-296 від 10.08.2015;

- платіжне доручення №1069 від 13.08.2015;

- лист позивача №06/02-1039 від 02.09.2015 про договори укладені з третіми особами;

- договір міжнародного транспортного експедирування №2015МЭ/3М від 02.01.2015;

- рахунок №14 від 13.07.2015;

- договір №1/2013 від 02.01.2013;

- лист постачальника від 18.08.2015 з даними бухгалтерського обліку та договори з третіми особами.

Разом з тим, листом від 15.09.2015 №7711/2/10-70-60-47 митним органом було відмовлено у скасуванні оскаржуваних рішень.

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару стали результати оцінки ризику модулем АСАУР - сформовано профілі ризику, імовірність виникнення ризиків, відповідно до наказу Держмитслужби України від 27.05.05 №435 «Про затвердження Концепції створення, упровадження і розвитку системи аналізу та керування ризиками та Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю» (зі змінами). Так, за заявленою митною декларацією системою згенеровано обов'язкову митну процедуру за кодами 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів» та 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів». Тобто, необхідно здійснити посилений контроль перевірки правильності визначення митної вартості товарів.

Суд зазначає, що відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Нормами Митного кодексу України можливість витребування додаткових документів митним органом передбачена лише у чітко визначених випадках, а саме коли подані декларантом документи, зокрема, не дають можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару. При цьому суд зазначає, що під час витребування додаткових документів митним органом обов'язково повинно бути зазначено підставу для витребування додаткових документів, а також обставини, які повинні бути підтвердженні декларантом додатково наданими документами.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що в електронному повідомленні декларанта єдиною підставою для витребування додаткових документів зазначено спрацювання системи АСАУР.

Крім того, ані електронне повідомлення, ані рішення про коригування митної вартості товару не містять обґрунтування підстав неприйняття поданих декларантом документів та переліку виявлених недоліків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що митним органом було витребувано додаткові документи від позивача без наявності підстав, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України, оскільки, на момент прийняття оскаржуваних рішень, позивача не було повідомлено про наявність будь-яких розбіжностей в поданих документах.

Судом встановлено, що в листі №7711/2/10-70-60-47 від 15.09.2015, складеного за результатами звернення ТОВ «Кліон» щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару та перегляду рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2015 №125110011/2015/0101103/2, зазначено, що під час перевірки наданих декларантом документів встановлено невідповідність даних, що впливають на розрахунок рівня митної вартості, а саме: до митниці не надано декларацію виробника товару та оригінал страхового полісу чи копію генерального договору страхування, наявність яких передбачена пунктом 1.5.6, 1.5.8 зовнішньоекономічного контракту від 30.04.2015 №188F/2015P; до митниці не надано документи, що підтверджують страхування товару з оформленням страхового полісу, наявність якого передбачена пунктом 1.6 зовнішньоекономічного контракту від 30.04.2015 №188F/2015P.

Проте, суд зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено право митного органу після виявлення розбіжностей та запитування додаткових документів на їх усунення, здійснювати повторний аналіз первинно поданих документів та встановлювати додаткові розбіжності. Отже виявлення зазначеного порушення відбулось всупереч встановленому порядку.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку: для товару - 1,40 долари США за 1 кг товару (МД №/2015/008644 від 27.05.2015, МД №/2015/008203 від 27.05.2015, МД №/2015/002217 від 27.05.2015).

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-396 від 10.08.2015, відповідно до якого: ринкова вартість товару оселедець цілий морожений, розмір 380 - 400 (Clupea Harengus), вид упаковки - картонний короб по 2*14 кг, код УКТЗЕД , країна походження Фарерські острови, за період липень - серпень 2015 року, на умовах поставки FCA м. Клайпеда, Литва, складала: мінімальна ціна 0,97 доларів США/кг та максимальна 1,09 доларів США/кг. Позивачем імпортувався товар - оселедець цілий морожений, на умовах поставки FCA м. Клайпеда, Литва, за ціною 1,06 доларів США за кг, що відповідає рівню цін на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010103/2 від 13.07.2015.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00132 від 13.07.2015.

Судові витрати в розмірі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко