Справа № 809/380/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 р. Справа № 876/4700/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Банк ''Фінанси та кредит'' про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

28.01.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.07.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 липня 2014 року Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі акту перевірки №266/17/НОМЕР_1 від 02.07.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 37 942,89 грн. Дане рішення було отримано ОСОБА_1 29 липня 2014 року.

Позивач вважає, що винесене податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 23 липня 2014 року № є безпідставним і необґрунтованим, з огляду на те, що банк як податковий агент, не виконав вимог чинного податкового законодавства щодо необхідності повідомлення боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу (пп. д) п. 164.2.17 ст. 164 ПК України). За таких обставин, на думку позивача, податок з доходів фізичних осіб має бути сплачений банком з підстав, передбачених п. 176.2 ст. 176 ПК України.

23.02.2015 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство Банк ''Фінанси та кредит''.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 р. в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що що Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № форми "Р" від 23.07.2014 року, яким позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 37 942,89 грн.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач - ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - громадянина ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за 2012 рік, за результатами якої складено акт від 02.07.2014 року № 266/17/НОМЕР_1 ( далі - Акт перевірки, а.с. 8-11 ).

Перевіряючим встановлено, що ОСОБА_1 порушено п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст.164, п.п. 168.4.5, п.п. 168.4.8 п. 168.4 ст.168 Податкового кодексу України, не задекларовано за 2012 рік дохід в розмірі 193703,00 грн. у вигляді суми боргу анульованого кредитором.

На підставі Акту перевірки від 02.07.2014 року № 266/17/НОМЕР_1 ДПІ у Богородчанському районі направила ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 23.07.2014 року № про збільшення суми податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 37942,89 грн., в тому числі на 30354,31 грн. за основним платежем та на 7588,58 грн. за штрафною санкцією (а.с. 7).

Податковий орган в Акті перевірки від 02.07.2014 року № 266/17/НОМЕР_1 зазначив, що згідно інформації з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів - громадянином ОСОБА_1 у 2012 році (IV квартал 2012 року) отримано дохід у вигляді додаткового блага в сумі 193703 грн. від Філії "Прикарпатське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"

Згідно отриманої відповіді від Філії "Прикарпатське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (лист від 17.10.2013 року № 2972/04) громадянин ОСОБА_1 у 2012 році отримав дохід у вигляді додаткового блага без сплати податку на доходи фізичних осіб. Філія "Прикарпатське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" дохід нарахований у вигляді суми боргу в розмірі 193703,00 грн. (гривневий еквівалент 24234,08 дол. США) анулювала за самостійним рішенням, вручивши боржнику (ОСОБА_1.) повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу від 02.11.2012 року №2713/02-02 під підпис та відобразивши дану операцію в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за IV квартал 2012 року з ознакою доходу "126".

Також, в Акті перевірки зазначено, що громадянином ОСОБА_1 30.04.2013 року подавалась звітна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік (вхідний №), в якій платником було задекларовано "Інші доходи" в сумі 193703,00 грн. та суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 30354,31 грн.

Однак, 16.07.2013 року ОСОБА_1 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік (уточнюючу), згідно якої платником проведено зменшення нарахованої суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 30354,31 грн., яка підлягала перерахуванню до бюджету із задекларованої ним самостійно суми отриманих інших доходів в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік (звітна) від 30.04.2013 року (вхідний №).

Як наслідок, податковим органом у відповідності до п. 167.1 ст. 167 ПК України із отриманого доходу у вигляді додаткового блага громадянину ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 30354,31 грн.((128760,00 грн.х 15 %) + ((193703,00 грн. - 128760,00 грн.) х 17 %) = 19314,00 грн. + 11040,31 грн. = 30354,31 грн.)

ОСОБА_1 вважає, що винесене податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 23 липня 2014 року № є безпідставним і необґрунтованим, з огляду на те, що банк як податковий агент, не виконав вимог чинного податкового законодавства щодо необхідності повідомлення боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу (пп. д) п. 164.2.17 ст. 164 ПК України). За таких обставин, на думку позивача, податок з доходів фізичних осіб має бути сплачений банком з підстав, передбачених п. 176.2 ст. 176 ПК України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Так, згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України (із змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), платниками податку є : фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

В силу п. 163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. д) п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

В силу пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Пунктом 179.7 статті 179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання передбачено накладення на платника податків штрафних санкцій.

В контексті вищевикладених норм ПК України, наявних у справі матеріалів, та пояснень сторін, судом апеляційної інстанції встановлено, що 14 травня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за № 746pv24-08, згідно умов якого він отримав у тимчасове користування на умовах поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими цим же договором кредитні кошти у сумі 30200 доларів США.

Згідно додаткової угоди № 1 від 25.09.2012 року позивачем було внесено 11855 дол. США на погашення заборгованості за даним кредитним договором, а на залишкову суму тіла кредиту, що складала 17 783,86 дол. США була проведена реструктуризація боргу.

Як наслідок, за умовами проведеної реструктуризації позичальником було погашено коштів у сумі 23779,97 дол. США, що складало 80,2% від залишку загальної заборгованості по тілу кредиту. При цьому банком було здійснено прощення боргу в загальній сумі 24234,08 дол. США, зокрема: 5 868,68 дол. США по тілу кредиту та 18 365,40 дол. США - по нарахованих і несплачених відсотках, а кредитну справу закрито, як таку, що сторонами виконані умови реструктуризації.

Водночас, ОСОБА_1 було повідомлено про суму прощеної заборгованості.

ПAT "Банк "Фінанси та Кредит", як податковий агент, відобразив суму такого доходу ОСОБА_1 у податковому розрахунку за формою 1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано (списано) та повідомив про це органи ДФС.

Тому, в даному випадку, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що банк вчинив всі необхідні дії, визначені Податковим кодексом України, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника (включив суми прощеного боргу до розрахунку за формою № 1ДФ, повідомив письмово позичальника про прощення боргу та виникнення у нього зобов'язання сплатити ПДФО). Відповідно, у позичальника виникли податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та обов'язок задекларувати доходи за підсумками року.

Твердження ж апелянта про те, що банк не направив таке повідомлення рекомендованим листом саме по собі не може розцінюватися як невиконання банком вимог пп. "д" пп. 164.2.17 ПК України стосовно повідомлення боржника про суму анульованого (прощеного) боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ і не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки позичальнику ОСОБА_1 були відомі та зрозумілі наслідки прощення частини кредитної заборгованості, з чим погодився позивач, підписавши особисто повідомлення № 2713/02-02 від 02.11.2012 року. Крім того, між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" була укладена мирова угода, пунктом 8 якої визначено прощення частини заборгованості, та з метою прощення визначеної частини кредитної заборгованості ОСОБА_1 виконав умови цієї мирової угоди достроково. В свою чергу банк, як кредитор, також у повному обсязі виконав обов'язки податкового агента, встановлені п. 176.2 ПК України.

Вищевикладені обставини були вірно враховані судом першої інстанції при постановленні судового рішення.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що із матеріалів справи вбачається, що повідомлення про прощення боргу № 2713/02-02 від 02.11.2012 року, підписане особисто ОСОБА_1, а тому сама по собі відсутність рекомендованого листа платнику податку про анулювання боргу не є порушенням норми ПК України, зокрема підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, і при цьому банк, як кредитор, не несе відповідальності за несплату податкових зобов'язань позичальником.

Тому, сума прощеного боргу є доходом фізичної особи - позичальника ОСОБА_1 та є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що оподатковується за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167 Кодексу (15 % та/або 17 %).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як наслідок, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням сторін, що беруть участь у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що Державна податкова інспекція у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2014 року діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами податкового законодавства України, зокрема Податковим кодексом України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, які не знаходять свого підтвердження матеріалами справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 р. по справі № 809/380/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 23.02.2016 року.