Справа № 810/4785/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Київ К/800/68631/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 та малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9,

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року

у справі № 810/4785/14

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 та малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9,

до Міністерства доходів і зборів України,

Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 та малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, звернулись до суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України, Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивачі звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просять рішення судів попередніх інстанцій скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити без задоволення касаційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.02.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись із заявами до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, у яких просили здійснювати у подальшому облік їх як платників податків за раніше встановленими формами обліку без застосування цифрового ідентифікатора (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження, місцем проживання), виключити інформацію про них з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів, а також проставити у паспорті (на сторінці 7, 8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без номера облікової картки та завірити підпис відповідної особи гербовою печаткою.

Васильківська об'єднана державна податкова інспекція листами від 13.02.2014 року № 194/ГР/10-07-18-01-25 та № 195/ГР/10-07-18-01-25 відмовила у задоволенні таких заяв та запропонувала подати повідомлення за формою № 1П для внесення до паспорта відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Також Міністерством доходів і зборів України за результатами розгляду заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 31.03.2014 року направлено листи від 14.04.2014 року № 2304/Л/99-99-18-03-01-14 та від 23.04.2014 року № 2595/С/99-99-18-03-01-14 із відповідями на звернення в яких зазначено, що Податковим кодексом України збережено право фізичних осіб - платників податків відмовитись від податкового номеру через релігійні переконання та альтернативну форму обліку таких платників. Разом із тим, вказано, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Зазначено, що для реалізації такого права необхідно особисто подати повідомлення про відповідну відмову до органу доходів і зборів за місцем свого проживання; при заповненні такого повідомлення використовуються дані паспорта громадянина України.

16.05.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були подані до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків за формою № 1П.

За наслідками розгляду згаданих заяв від 16.05.2014 року Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області листами від 19.05.2014 року № 969/ГР/10-07-18-01-25 та № 970/ГР/10-07-18-01-25 повідомила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про неможливість внесення їх даних до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, та подальшого проставляння відмітки в паспорті про право здійснення будь-яких платежів за серією та номером паспорта, у зв'язку з тим, що інформація наведена у таких повідомленнях, є неповною (не вказані дані паспорта); також було наголошено на тому, що в повідомленні обов'язково повинні вказуватися дані паспорта, для внесення відомостей до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб.

Посилаючись на порушення відповідачами положень Конституції України, Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію», у позовній заяві позивачі просили:

- зобов'язати Міністерство доходів і зборів України не вносити інформацію про позивачів до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори;

- зобов'язати Міністерство доходів і зборів України зберегти за позивачами форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації);

- зобов'язати Васильківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області вести облік позивачів, як платників податків, за раніше встановленими формами обліку без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії і номера паспорта (за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації);

- зобов'язати Міністерство доходів і зборів України та Васильківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області знищити інформацію про позивачів у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, яка була надана ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час реєстрації даних податковими органами;

- зобов'язати Васильківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області проставити в паспортах позивачів відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою;

- зобов'язати Васильківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області видати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 довідки з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора», та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою;

- зобов'язати Васильківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області, після отримання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 паспорта громадянина України, внести на сторінки 7, 8, або 9 таких документів запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи справу по суті, виходили з того, що вимоги позивачів є неправомірними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зважаючи на таке.

За правилами п. 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Пунктом 70.5 статті 70 Податкового кодексу України передбачено, що фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов'язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред'явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Таким чином, Податковий кодекс України на відміну від Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» (який діяв до набрання чинності вказаним Кодексом) не передбачає можливості вилучення інформації з реєстру чи заборони її внесення щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та проставлення у паспортах зазначених осіб відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

При вирішенні спору по суті суди застосували норми Податкового кодексу України, Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 року №779 (далі - Положення №779).

Відповідно до п. 1 розділу VIII Положення №779 фізична особа, яка раніше не подавала Облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою №1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України.

За нормами пункту 8 розділу VIII Положення №779 після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта. Взяття на облік фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру здійснюється протягом п'яти робочих днів від дня подання до контролюючого органу Повідомлення.

За правилами пункту 9 розділу VIII Положення №779 у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, то після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта громадянина України), а у разі наявності у паспорті громадянина України відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у повідомленні за формою № 1П рядки 28, 29, 30, які передбачають наявність інформації про серію, номер паспорта, дату його видачі та орган, який видав такий документ, заявниками не заповнені.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що вимагаючи здійснювати облік позивачів як платників податків за прізвищем, іменем та по батькові без використання серії і номера паспорта вони безпідставно ототожнюють серію й номер паспорта як ідентифікуючу складову саме паспорта з ідентифікаційним номером облікової картки як цифрового замінника імені платника податку.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимоги про невнесення інформації про ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори; збереження за ними форми обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження, місцем реєстрації; здійснення їх обліку як платників податків без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорту; знищення інформації про них у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, яка була надана ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час реєстрації даних податковими органами; проставлення в паспортах таких осіб відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора - задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобов'язання видати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 довідки з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора», а також після отримання такими особами паспорта громадянина України внести до нього запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора, слід зазначити, що Податковим кодексом України та згаданим вище Положенням №779 не передбачено видачі будь-яких довідок про право здійснювати платежі без цифрового ідентифікатора.

Крім того, єдиним альтернативним видом обліку фізичних осіб - платників податків є облік за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. Отже, його необхідною умовою є наявність паспорта.

Судами встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не досягли 16-річного віку, то вони не мають права на отримання паспорта громадянина України.

У силу приписів пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-12, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій про те, що своє право на відмову від ідентифікаційного номеру через свої релігійні переконання зазначені особи зможуть використати після досягнення ними 16-річного віку та отримання паспорта громадянина України, звернувшись із відповідною заявою до податкового органу.

Крім того, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту порушені права, свободи, інтереси, а позовні вимоги на майбутнє задоволені бути не можуть.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 та малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року у справі № 810/4785/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук