Справа № 707/12/16-а
Суддя: Василенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.02.2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

Головуючого-судді Василенка В.В.

при секретарі Костроміній Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Смілянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання прийняти рішення про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 - суддя у відставці, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області від 08 грудня 2015 року № 13378/04 (розпорядження № 161955 від 08 серпня 2015 року) про відмову у призначені позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу, як судді у відставці, з 30 листопада 2015 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84 % грошового утримання судді Смілянського міськрайсуду Черкаської області згідно довідки ДСА у Черкаській області від 24 листопада 2015 року № 3623-04/15.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 14 лютого 2014 року до ОСОБА_3 ради юстиції засобами поштового звязку нею направлено заяву щодо внесення подання про звільнення з посади судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у відставку від 12 лютого 2014 року разом із заявою про відставку до Верховної ОСОБА_3 України від 12 лютого 2014 року, яку отримано ОСОБА_3 радою юстиції 17 лютого 2014 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Так як, рішення про звільнення не було прийняте, вона продовжувала здійснювати повноваження судді до прийняття рішення про її звільнення.

Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 12 листопада 2015 року № 788-VІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 ОСОБА_4 України її звільнено з посади судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, у звязку з поданням заяви про відставку.

Станом на 12 листопада 2015 року стаж її роботи на посаді судді становить 22 роки 9 місяців і 07 днів. Наказом голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 84-ос від 12 листопада 2015 року суддя Харченко Л.Г. відрахована зі штату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у звязку із поданням заяви про відставку, відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 12 листопада 2015 року № 788-VIІІ.

30 листопада 2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Заява про призначення щомісячного довічного утримання отримана відповідачем 30 листопада 2015 року разом з поданням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.11.2015 року № 2, яке оформлено відповідно до Постанови Управління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Управління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

До заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці були додані документи передбачені вищевказаною постановою.

08 грудня 2015 року за вих. № 13378/04 відповідач видав повідомлення про прийняте рішення (розпорядження № 161955 від 08 грудня 2015) про відмову у призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відсутністю підстав.

Цим рішенням їй відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі п. 5 Розділу ІІІ Прикінцевих положень, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таке рішення вважає протиправним і просить скасувати його оскільки воно порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставку. За обґрунтуванням позивача вона набула право на щомісячне довічне грошове утримання взагалі і у розмірі визначеному ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» в ред. № 2453-VІ ще на момент подачі нею відповідних заяв до ОСОБА_3 Юстиції України та Верховної ОСОБА_3 України (12 лютого 2014 року), оскільки ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, на п. 5 Прикінцевих положень якого посилається відповідач, як на правову підставу відмову у призначенні позивачу щомісячного грошового утримання, був прийнятий значно пізніше і не може поширюватись на право позивача на призначення цього утримання, так як ст. 58 ОСОБА_4 України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 2 ст. 22 ОСОБА_4 України встановлено, що при прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Крім того, 12 лютого 2015 року прийнятий Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VІІ (набрав чинності 29 березня 2015 року) пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги).

Отже, заява позивача про звільнення з посади судді у відставку розглянута відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на 12 лютого 2014 року, тобто на момент подачі заяви, тому статус позивача, як судді у відставці, регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» на дату виникнення права на відставку, тобто на 12 лютого 2014 року.

Позивач зазначає, що його право на щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, виникло значно раніше прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, тому дія цього Закону не поширюється на його право щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 лютого 2003 року №1058-ІV, із змінами і доповненнями одним із основних обовязків відповідача є неухильне дотримання прав громадян під час призначення й виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, вжиття заходів, що запобігають їх порушенню.

Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесення змін до чинних, що неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005. Позивач просить суд врахувати, що пленумом Верховного Суду України від 03 липня 2015 року затверджено та 08 липня 2015 року передано на розгляд Конституційного Суду України Конституційне подання щодо відповідності (конституційності) положень частини третьої абзацу четвертого речення першого абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» у взаємозвязку з положеннями підпункту 5 пункту 2 підпункту 17 розділ І підпункту 5 розділу ІІІ Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосовно звуження гарантій матеріального забезпечення та соціального захисту суддів у відставці положенням статті 8, частини першої статті 21, частини першої підпунктів 2, 9 частини пятої статті 126 ОСОБА_4 України.

Позивач вважає, що його право на щомісячне грошове утримання судді у відставці ґрунтується на положеннях закону, чинного на дату виникнення цього права (12.02.2014), згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на 12.02.2014, просить зобовязати відповідача прийняти рішення згідно законодавства з урахуванням його стажу та заробітної плати, яким призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 % грошового утримання судді, з розрахунку: робота на посаді судді з 05 лютого 1993 року по 15 листопада 2015 року, що становить 22 повних роки, отже розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується та 2 відсотки за кожний повний рік понад 20 років. Позивач стверджує, що виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначається розміром грошового утримання (суддівської винагороди) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, розрахунок виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється від суми посадового окладу та доплати за вислугу років.

Про розмір суддівської винагороди судді Харченко Л.Г. на час здійснення нею правосуддя ТУ ДСА у Черкаській області за № 3623-04/15 видано довідку від 24 листопада 2015 року, яка направлялась разом з поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але безпідставно не взята відповідачем до уваги.

В звязку з цим позивач підтримала позовні вимоги і просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області від 08 грудня 2015 року № 13378/04 (розпорядження № 161955 від 08 грудня 2015 року) про відмову у призначенні ОСОБА_1щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 30 листопада 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді Смілянського міськрайсуду суду Черкаської області згідно довідки ТУ ДСА у Черкаській області від 24 листопада 2015 року № 3623-04/15.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки довічне грошове утримання судді їй не може бути призначено в звязку з відсутністю на це законних підстав. Свою позицію виклав у запереченні на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Частина 1 статті 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що позивачем до ОСОБА_3 Юстиції засобами поштового звязку надіслано заяву про внесення подання про її звільнення з посади судді Смілянського міськрайсуду Черкаської області у відставку від 12 лютого 2014 року разом із заявою про відставку до Верховної ОСОБА_3 України від 12 лютого 2014 року, які згідно поштового повідомлення отримано ОСОБА_3 Юстиції 17 лютого 2014 року, що стверджується зворотним повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, копії наявні в матеріалах справи.

Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 12 листопада 2015 року № 788 -VІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 ОСОБА_4 України позивача звільнено з посади судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, у звязку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 84-ос від 12 листопада 2015 року суддя Харченко Л.Г. відрахована зі штату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у звязку із поданням заяви про відставку, відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 12 листопада 2015 року № 788-VIІІ.

30 листопада 2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі вживається скорочено - щомісячне довічне утримання).

Заява про призначення щомісячного довічного утримання отримана відповідачем 30 листопада 2015 року разом з поданням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.11.2015 року № 2, яке оформлено відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України». До заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці були додані документи передбачені вищевказаною постановою.

Рішенням відповідача «Про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Харченко Л.Г.» від 08 грудня 2015 року № 13378/04, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачу відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі п. 5 Розділу ІІІ Прикінцевих положень, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд вважає таку відмову відповідача протиправною, так як вона порушує законні права і охоронювані законом інтереси позивача на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з наступних підстав.

Статтею 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на дату подання позивачем заяви про звільнення з посади судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у відставку, встановлено:

«1. Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

3. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до ОСОБА_3 ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання ОСОБА_3 рада юстиції повідомляє про це ОСОБА_3 кваліфікаційну комісію суддів України.

4. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

5. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Таким чином, встановлений законом строк внесення ВРЮ до Верховної ОСОБА_3 України подання про звільнення судді з посади, сплив 07 березня 2015 року, проте рішення ВРЮ про внесення цього подання до Верховної ОСОБА_3 України не було прийняте, відповідно, не розглянута заява позивача про звільнення з посади судді у відставку.

Розгляд питання та прийняття Верховною ОСОБА_3 України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, регулювався ст. 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частиною шість якої передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної ОСОБА_3 України. Постанова Верховної ОСОБА_3 України від 12 листопада 2015 року № 788 -VІІІ «Про звільнення суддів» набрала чинності в день її прийняття, тобто 12 листопада 2015 року. Отже повноваження судді Харченко Л.Г. припинились 12 листопада 2015 року.

12 лютого 2015 року прийнятий Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VII (набрав чинності 29 березня 2015 року) пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги).

Отже, заява позивача про звільнення з посади судді у відставку розглянута відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на 12 лютого 2014 року, тобто на момент подачі заяви, тому статус позивача, як судді у відставці, регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» на дату виникнення права на відставку, тобто на 12 лютого 2014 року.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що норми Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не поширюються на право позивача на призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці і вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та чинному законодавству. Скасування Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, зокрема, «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», не скасовує набуте позивачем право на щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці.

Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесення змін до чинних, що неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Рішенням Конституційного Суду України 3 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2-13 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_4 України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають ОСОБА_4 України положення вищенаведених норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно п.3 резолютивної частини вказаного рішення КСУ положення цього Закону, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 03 червня 2013 року.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

На дату відрахування позивача зі штату суду та звернення до пенсійного фонду дійсно діяв Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Цим же Законом були внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, частини 3-5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ) викладені у новій редакції. Зокрема, зі змісту змін до цієї статті, внесених Законом 213, вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, тобто ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» не скасована норма щодо права судді у відставці на одержання щомісячного довічного грошового утримання.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 ОСОБА_4 України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За викладених обставин, суд вважає, що норми Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не поширюються на призначення і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, так як позивач набув право на щомісячне грошове утримання судді значно раніше прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, (чинний з 01.04.2015), на п. 5 прикінцевих положень якого посилається відповідач, як на правову підставу відмови у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_4 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_4, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 ОСОБА_4 України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 ОСОБА_4 України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених ОСОБА_4 України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Частиною третьою статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ, у редакції, яка діяла до 01.01.2015, встановлювалося поетапне збільшення суддівської винагороди до 15 мінімальних заробітних плат. Положеннями частини третьої ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ передбачено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з можливістю збільшення його на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, але не більше 90% від заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Зазначені положення Закону формували у позивача обґрунтовані припущення отримання при звільненні у відставку щомісячного довічного грошового утримання на рівні, максимально наближеному до рівня суддівської винагороди.

Отже, позивач мав законні сподівання на забезпечення його, як професійного судді у відставці, отримання від держави в старості грошове утримання належного рівня. Таке право позивача відповідає ОСОБА_4 України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», міжнародним стандартам у сфері судочинства, які визнані Україною. Основними міжнародними документами у сфері судочинства, які визнаються Україною, є Загальна декларація прав людини 1948 року, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Основні принципи щодо незалежності правосуддя 1985 року, Рекомендації щодо ефективного впровадження основних принципів незалежності правосуддя 1989 року, Європейська хартія про статус суддів 1998 року та інші.

Зокрема, Європейська Хартія про статус суддів (п.6.4) передбачає, що судді, які досягли пенсійного віку і які працювали на посаді судді зазначений період, отримують пенсію по старості, рівень якої має бути якомога ближчим до рівня їхньої останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною 6 ст. 9 КАС України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Отже при вирішенні цього спору, суд застосовує конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини та міжнародні правила щодо забезпечення в старості судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 8 ОСОБА_4 України складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності. На цей принцип неодноразово наголошував Конституційний Суд України у рішеннях від 3 червня 2013 року №3рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, вимагає ясності й однозначності правової норми і забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини були передбачуваними.

Тлумачення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено Конституційним судом України у його рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008. Зокрема, Конституційним Судом України констатовано, що забезпечення всіх суддів, у тому числі суддів у відставці, є гарантією їх незалежності, статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права.

Таким чином, суд вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, не є пенсією у прямому розумінні Закону 1058, а гарантією матеріального забезпечення судді у відставці, на яке суддя у відставці має право за своїм вибором замість пенсії, і рівень якого має бути якомога ближчим до рівня останньої заробітної плати на посаді судді. Згідно з Положенням № 28-2 призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є обовязком відповідача.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що відповідачу були надані позивачем та Смілянським міськрайонним судом Черкаської області достатні матеріали для прийняття рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому суд вважає, що зазначене утримання підлягає призначенню з дати звернення позивача, тобто з 30 листопада 2015 року, але згідно і на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції на дату виникнення права на таке утримання.

Отже згідно зі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп, згідно поданих відповідачу матеріалів заяви позивача та подання Смілянського міськрайонного суду, у тому числі: даних трудової книжки, розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, даних про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, позивач має право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з розрахунку: робота безпосередньо на посаді судді з 05 лютого 1993 року по 12 листопада 2015 року, що становить 22 повних роки: розмір грошового утримання судді становить 80 відсотків, плюс збільшення цього розміру на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 4 відсотки (2 роки понад 20 років х 2%), а всього 84 відсотки.

Щодо заробітної плати, з якої розраховується виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то вона визначається розміром грошового утримання (суддівська винагорода) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Про розмір грошового утримання судді (суддівської винагороди) на час здійснення позивачем правосуддя Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видана довідка ТУ ДСА у Черкаській області № 3623/04 від 24 листопада 2015 року, яка направлялась разом з поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але не взята до уваги відповідачем.

Доводи відповідача суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають ст.ст. 8, 21, 22, 58 ОСОБА_4 України, вищенаведеним рішенням Конституційного Суду України, ст. 138 (ст.141 нової редакції) Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та таким, що порушує права та інтереси позивача гарантовані ОСОБА_4 та Законами України, а тому вбачаються наявні підстави для його скасування.

В звязку з цим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з зобовязанням відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу, починаючи з 30 листопада 2015 року, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 % від грошового утримання судді.

Згідно ст. 94 КАС України всі здійсненні позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на його користь в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 21, 22, 58 ОСОБА_4 України, ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року, керуючись Загальною Декларацією з Прав людини, рішеннями Коституційного Суду України, ст.ст. 2, 12, 18, 94, 158-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Смілянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області) від 08 грудня 2015 року № 13378/04 (розпорядження № 161955 від 08 грудня 2015 року) про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати Смілянське обєднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 30 листопада 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді Смілянського міськрайсуду суду Черкаської області згідно довідки ДСА у Черкаській області від 24 листопада 2015 року № 3623-04/15.

Стягнути з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: ОСОБА_5