Справа № 805/95/16-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 р. Справа №805/95/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15 год. 35 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя: Куденков К.О.;

секретар судового засідання: Притула С.С.;

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Сущенко В.А., Кісельова С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду із адміністративним позовом до Прокуратури Донецької області (надалі - відповідач) про визнання незаконними дій щодо видання наказу прокурора Донецької області № 1969-к від 14 грудня 2015 року про звільнення позивача з органів Прокуратури Донецької області у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів за п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України; зобов'язання відповідача скасувати наказ № 1969-к від 14 грудня 2015 року та поновити позивача на роботі в органах Прокуратури Донецької області; зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що про звільнення з роботи позивача письмово не попереджували за два місяці, не запропонована інша робота в прокуратурі та не попереджено за два місяці Державну службу зайнятості про майбутнє скорочення. Позивач зазначає, що при його звільненні не розглядалось питання на переважне право на залишення його на роботі. Крім того, позивач зазначає, що його звільнення здійснено без попередньої згоди Незалежної профспілки працівників прокуратури Донецької області та, відповідно, не розглядалось за його присутності. Також, позивач зазначає, що в день звільнення його не ознайомлено з наказом, не видано його копію і трудову книжку, не отримані усі належні виплати.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач посилався на те, що після його переводу до Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області у нього не було можливості взяти участь у тестуванні для призначення його прокурором місцевої прокуратури, оскільки сплинув строк подання відповідної заяви. Також, позивач посилався на те, що його не було повідомлено про необхідність проходження тестування для призначення його прокурором місцевої прокуратури.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, за якими просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 було правомірно звільнено у зв'язку з припиненням Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області. Відповідач зазначає, що посади у міських, районних, міжрайонних та районних у містах прокуратурах не могли бути запропоновані, оскільки всі ці прокуратури припинялись з 15.12.2015р., а посади у новостворюваних місцевих прокуратурах не могли бути запропоновані позивачу у зв'язку з тим, що він не проходив тестування для призначення його прокурором місцевої прокуратури.

Представники відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Згідно з паспортом громадянина України НОМЕР_1, виданого 19.03.1998р. Слов'янським МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У трудовій книжці позивача НОМЕР_2 зазначено, що 18.08.2015р. позивача переведено прокурором Слов'янської міжрайонної прокуратури, 14.12.2015р. позивача звільнено з посади у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури за п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» та п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.

До суду надана копія письмового попередження про звільнення з 14.12.2015р., з яким позивач ознайомився 02.10.2015р.

У відповідності до наказу Прокуратури Донецької області №1361-к від 18.08.2015р., переведено прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні, запобігання і протидії корупції у сфері транспорту прокуратури області молодшого радника юстиції ОСОБА_1 прокурором Слов'янської міжрайонної прокуратури.

Відповідно до копії наказу Прокуратури Донецької області від 14.12.2015р. №1969-к, звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів орану прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» та п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України).

Листом від 06.01.2016р. №11/5-5вих-16 відповідач повідомив позивача, що станом на 14.12.2015р. в апараті прокуратури області вакантні посади, що відповідали професійній кваліфікації позивача, були відсутні.

Також, у вказаному листі зазначено, що позивач не подав заяву про проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідні місцевій прокуратурі, відповідно до Порядків проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах.

До суду надана копія листа Прокуратури Донецької області від 10.08.2015р. №11/1-633, в якому зазначені процедурні питання проходження конкурсів на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, а також прокурорів місцевих прокуратур.

До вказаного листа додано перелік кандидатів,в якому відсутній позивач.

Вказаний перелік складено до переведення позивача до Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області.

Позивач відсутній у наданому до суду рейтинговому списку Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області.

Доказів участі позивача у тестуванні для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури або у чотирирівневому відкритому конкурсі на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників - до суду не надано.

У довідці Прокуратури Донецької області від 12.02.2016р. №11/108 зазначено, що станом на 14.12.2015р. в апараті Прокуратури Донецької області вакантні посади, які б відповідали кваліфікаційному рівню ОСОБА_1 були відсутні.

Крім того, до суду надана звітність відповідача «Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці» форми №4-ПН від 12.10.2015р. щодо запланованого вивільнення 551 осіб 15.12.2015р.

У судовому засіданні від 19.02.2015р. позивач та представник відповідача Сущенко В.А. надали пояснення, з яких вбачається, що відповідач не повідомляв позивача про необхідність участі у тестуванні для призначення його прокурором місцевої прокуратури, у тому числі під час його переводу до Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області.

Згідно з наданою до суду копією розписки, позивач отримав наказ про звільнення та трудову книжку 15.12.2015р.

Частиною другою статті 38 Конституції України передбачено, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За приписами частини 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру» встановлено, що систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також військові прокуратури. У разі необхідності Генеральний прокурор України може створювати спеціалізовані прокуратури на правах обласних, міських, районних та міжрайонних прокуратур.

Частиною першою ст.46-2 вказаного Закону встановлено, що прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю. Військовослужбовці військових прокуратур можуть бути звільнені з військової служби відповідно до законодавства, що регулює порядок її проходження.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», який опубліковано в офіційному виданні «Голос України» від 25.10.2014р. №206, передбачено, що систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

У відповідності до п.1 розділу XII «Прикінцеві положення» вказаного Закону встановлено, що цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім: пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; статей 21, 28-38, 42, 44-50, 62-63, 65-79 цього Закону, які набирають чинності 15 квітня 2016 року; статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

Згідно з пп.1 п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» вказаного Закону визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом: Закон України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., № 11, ст. 71, № 34, ст. 268; 2001 р., № 9, ст. 38, № 44, ст. 233; 2002 р., № 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., № 29, ст. 233, № 30, ст. 247; 2004 р., № 8, ст. 66; 2005 р., № 2, ст. 32, № 6, ст. 132, № 11, ст. 198; 2006 р., № 1, ст. 18, № 19-20, ст. 156; 2007 р., № 7-8, ст. 66, № 33, ст. 442; 2008 р., №№ 5-8, ст. 78, № 48, ст. 357; 2010 р., № 37, ст. 497, №№ 41-45, ст. 529; 2011 р., № 23, ст. 160, № 30, ст. 279; 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89, № 21, ст. 208, № 37, ст. 490, № 39, ст. 517; 2014 р., № 11, ст.132, № 17, ст. 593, № 20-21, ст. 745, № 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року № 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Згідно з п.3 ч.1 ст.11 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» передбачено, що керівник регіональної прокуратури призначає на посади та звільняє з посад прокурорів регіональних та місцевих прокуратур у встановленому цим Законом порядку.

За приписами п.1 ч.1 ст.16 вказаного Закону передбачено, що незалежність прокурора забезпечується особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 3 ст.16 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Таким чином, на момент прийняття наказу № 1969-к від 14 грудня 2015 року, звільнення з посади прокурора повинно було відбуватися лише з підстав та в порядку, передбаченому Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», з урахуванням окремих чинних в спірних період положень Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру»

Посилання відповідача в наказі № 1969-к від 14 грудня 2015 року на п.1.ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України є безпідставним, оскільки з 15 липня 2015 року втратили чинність положення ч.1 ст.46-2 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру», якими було передбачено звільнення прокурорів з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

За наведеними підставами, суд вважає необґрунтованим посилання позивача у позовній заяві та відповідача у письмових запереченнях на приписи Кодексу законів про працю України, оскільки, правовідносини, що виникають при звільненні публічного службовця у зв'язку зі скороченням штатів юридичної особи, за наявності спеціального законодавства, регулюються останнім.

У відповідності до ст.12 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», яка набрала чинності з 15.12.2015р., встановлено, що у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Місцеву прокуратуру очолює керівник місцевої прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

У структурі місцевої прокуратури в разі необхідності утворюються такі підрозділи, як відділи.

З копії Наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015р. №77ш вбачається, що у зв'язку з утворенням з 15.12.2015р. місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесені зміни до структури та штатного розпису Прокуратури Донецької області, у тому числі виключено штатний розпис Слов'янської міжрайонної прокуратури (пп.1.1 п.1 Наказу).

Підпунктом 1.2 п.1 вказаного Наказу включено штатний розпис Слов'янської місцевої прокуратури.

Відповідно до п.4 вказаного Наказу, цей Наказ підлягає введенню в дію з 15.12.2015р.

Таким чином, з 15.12.2015р. Слов'янської міжрайонної прокуратури була припинена, але передбачена діяльність Слов'янської місцевої прокуратури згідно з додатком до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» «Перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур».

Згідно з п.9 ч.1 ст.51 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовано наведений законодавчий припис при звільненні позивача у зв'язку з припиненням діяльності Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області.

Статтею 60 вказаного Закону передбачено, що прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: 1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п'ятнадцяти днів; 2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; 3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

У відповідності до п.1-1 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» передбачено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

За приписами підпунктів 1, 2, 4 та 6 п.5-1 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» передбачено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону: 1) прокурорами місцевих прокуратур призначаються: а) особи, які не мають досвіду роботи в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування та подальшого стажування строком до одного року. На таких осіб поширюються вимоги частин першої та п'ятої статті 27 цього Закону, крім вимоги щодо наявності стажу роботи в галузі права; б) особи, які мають досвід прокурорської діяльності, проте на день набрання чинності цим Законом не працюють в органах прокуратури, - за умови успішного проходження ними тестування; в) прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України; 2) призначення на адміністративні посади, передбачені пунктами 11, 12, 13 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється за результатами чотирирівневого відкритого конкурсу, порядок проведення якого затверджується Генеральним прокурором України. Проведення конкурсу забезпечують п'ять конкурсних комісій, до складу кожної з яких входять: а) чотири особи, визначені Генеральним прокурором України; б) три особи, визначені Верховною Радою України. 4) прокурори призначаються на посади та звільняються з посад, у тому числі адміністративних, без рекомендації Ради прокурорів України чи подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів уповноваженими приймати такі рішення особами; 6) кількість прокурорів та інших працівників органів прокуратури визначається, а структура Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України затверджується без погодження з Радою прокурорів України.

На виконання пункту 5-1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», з метою кадрового наповнення місцевих прокуратур, Наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015р. №98, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 липня 2015р. за № 928/27373, затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури та Порядок проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників.

Вказаний наказ опубліковано в офіційному виданні «Офіційний вісник України» від 04.08.2015р. № 59.

Відповідно до п.5.1 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури передбачено, що працівник, який на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Заява у встановлені строки подається до кадрового підрозділу відповідної регіональної прокуратури.

Згідно з п.3.2 Порядок проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників передбачено, що кандидати, які на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працюють на посадах прокурорів, подають у встановлені строки заяви для участі у конкурсі на зайняття посади керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників у такому порядку: а) прокурори, які працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах, містах з районним поділом прокуратурах, мають право претендувати на зайняття адміністративної посади в місцевій прокуратурі в межах своєї області. Такі кандидати особисто подають заяву за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку, до кадрового підрозділу відповідної регіональної прокуратури, який їх опрацьовує, інформує кандидатів про допуск або відмову в допуску до участі в конкурсі, створює реєстр заяв для кожної місцевої прокуратури та передає їх до регіонального центру, територіальна юрисдикція якого поширюється на відповідну область; б) прокурори, які працюють в Генеральній прокуратурі України, прокуратурах Автономної Республіки Крим, областей та міста Києва, мають право претендувати на зайняття адміністративних посад у будь-якій новоствореній місцевій прокуратурі. Такі кандидати особисто подають до регіонального центру, юрисдикція якого поширюється на територію, де знаходиться новоутворена місцева прокуратура, такі документи: заяву про участь у відкритому конкурсі на посаду керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників; копію та оригінал паспорта громадянина України; належним чином завірену копію трудової книжки; довідку з місця роботи кандидата.

Суд зазначає, що вказаними порядками не передбачено обов'язку органів прокуратури, повідомляти прокурорів про необхідність подання заяви для участі у тестуванні для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури або у чотирирівневому відкритому конкурсі на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників

Суд вважає, що позивач до переходу до Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області мав усвідомлювати, що Слов'янська міжрайонна прокуратура Донецької області припиняє функціонувати з 15.12.2015р., а для призначення прокурором місцевої прокуратури позивач мав успішно пройти тестування.

На підставі наведеного, суд вважає необґрунтованими посилання позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог, на те що після переходу до Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області у нього була відсутня можливість подати заяву для участі у тестуванні.

Крім того, суд зазначає, що самі по собі дії щодо видання наказу № 1969-к від 14 грудня 2015 року не впливають на правовий стан позивача, оскільки на права, свободи та інтереси позивача впливає кінцевий результат таких дій - наказ № 1969-к від 14 грудня 2015 року.

На момент звільнення позивача Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» не було передбачено отримання попередньої згоди профспілки для звільнення прокурора.

Суд вважає правомірним наказ № 1969-к від 14 грудня 2015 року, яким позивача звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру». Посилання в цьому наказі на п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України не спростовує правомірності звільнення позивача в порядку та на підставі, передбачених Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру».

Посилання позивача на несвоєчасне проведення розрахунку та отримання трудової книжки не спростовують правомірність прийняття спірного наказу.

Оскільки суд дійшов висновку про законність звільнення позивача, позовні вимоги щодо визнання незаконними дій щодо видання наказу прокурора Донецької області № 1969-к від 14 грудня 2015 року про звільнення позивача з органів Прокуратури Донецької області у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів за п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України; зобов'язання відповідача скасувати наказ № 1969-к від 14 грудня 2015 року та поновити позивача на роботі в органах Прокуратури Донецької області; зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, - є безпідставними.

Таким чином, за наведеними у позовній заяві підставами адміністративного позову, суд вбачає відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 19 лютого 2016 року, складання постанови у повному обсязі - 22 лютого 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Куденков К.О.