Справа № 826/27282/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Петрика І.Й.,

Собківа Я.М.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" до Міністерство юстиції України, Міністерства інфраструктури України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені» звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Міністерства інфраструктури України про визнання Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за № 1128/21440 в частині абзацу 14 пункту 2.19 протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року позовну заяву громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" залишено без розгляду на підставі статті 100 КАС України.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та поновити пропущений строк оскарження положень абзацу 14 пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за № 1128/21440. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відсутності поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2016 року апеляційну скаргу громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у справі №826/27282/15 залишено без руху, у зв'язку тим, що до апеляційної скарги додана квитанція за № 1508 від 18 січня 2015 року на суму 1378,00 грн., реквізити отримувача в якій не відповідають реквізитам Київського апеляційного адміністративного суду для сплати судового збору, в частині розрахункового рахунку отримувача, а саме в квитанції вказаний Р/Р отримувача 0007, але Р/Р Київського апеляційного адміністративного суду є: 1007.

09 лютого 2016 року на виконання вимог ухвали від 29 січня 2016 року позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду подано платіжне доручення №1 від 05 лютого 2016 року про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, які надійшли на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду.

Крім того, 09 лютого 2016 року позивачем до канцелярії Київського апеляційного адміністративного суду подано клопотання про повернення помилково сплаченої суми судового збору, в якому заявник просив: постановити ухвалу про повернення помилково сплаченої суми судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. та повернути оригінал платіжного доручення.

В судовому засіданні представник апелянта уточнив вимогу та зазначив, що просить повернути помилково сплачену суми судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. та повернути оригінал квитанції 0.0.491537001 від 18 січня 2015 року, оплаченої через термінал TS206018 (номер чека 1508).

Згідно з ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Вказаний перелік підстав є вичерпний і повернення судового збору у зв'язку з помилковою його сплатою за реквізитами, що не відповідають призначенню платежу відсутні.

Враховуючи, що кошти, сплачені позивачем згідно квитанції 0.0.491537001 від 18 січня 2015 року, оплаченої через термінал TS206018 (номер чека 1508) на суму 1378,00 грн., реквізити отримувача в якій не відповідають реквізитам Київського апеляційного адміністративного суду для сплати судового збору, на спеціальний рахунок Київського апеляційного адміністративного суду не надходили, вказаний платіж статусу помилково сплаченого судового збору не набув, а отже Київський апеляційний адміністративний суд позбавлений можливості повернути позивачу вказані кошти.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" в частині повернення помилково сплаченого судового збору.

Проте, оскільки згідно квитанції 0.0.491537001 від 18 січня 2015 року, оплаченої через термінал TS206018 (номер чека 1508) позивачем було сплачено кошти за неналежними Київському апеляційному адміністративному суду реквізитами, апеляційний суд вважає за необхідне повернути позивачу оригінал квитанції 0.0.491537001 від 18 січня 2015 року для надання можливості позивачу повернути помилково сплачені кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" залишити без задоволення, а ухвалу судді окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з липня 2012 року позивач повинен був дізнатися про порушення спірним нормативно-правовим актом прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та прав і інтересів юридичних осіб, однак, Громадська організація «Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені» лише 06.12.2015 подала позовну заяву до Окружного адміністративного суду міста Києва для захисту порушених правах та інтересів, тобто понад 3 (три) роки з дня, коли повинен був дізнатися про існування оскаржуваного нормативно-правового акта.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно із частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що в даному адміністративному позові, позивачем оскаржується абзац 14 пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за № 1128/21440.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 р. N 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 р. за N 381/10661 (далі - Порядок № 34/5), після підписання Міністром наказу про державну реєстрацію нормативно-правового акта Управління заносить його до Державного реєстру нормативно-правових актів (далі - Державний реєстр) (додаток 2 до Положення).

Згідно із пунктом 5.4 Порядку № 34/5, нормативно-правові акти, які занесені до Державного реєстру, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не встановлено самими актами, але не раніше дня їх офіційного опублікування.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Правила пожежної безпеки в метрополітенах, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за № 1128/21440 було опубліковано в періодиці: Офіційний вісник України, 2012, № 54 (27.07.2012), ст. 2186.

Не заперечуючи факту пропущення строку звернення до суду, позивач посилається на низку причин пропуску ним такого, які, на його думку, є обґрунтованими та безпідставно залишені судом першої інстанції поза увагою.

Однією із причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, позивач вважає неможливість дізнатися про порушення прав свої членів і заявників, свобод чи інтересів в момент набрання чинності оскаржуваним нормативним актом (2012 рік) у зв'язку з відсутністю у нього в той момент цивільно-правової правоздатності, оскільки державну реєстрацію позивача проведено 25.12.2013 року,

Перевіряючи доводи апелянта в цій частині, суд апеляційної інстанції, з доданих позивачем при зверненні до суду документів, встановив наступне.

Громадська організація "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" зареєстрована Солом'янським РУЮ у м. Києві згідно свідоцтва про реєстрацію від 23 грудня 2013 року №1413040. Зазначено, що органом управління громадським об'єднанням є керівник Артеменко Сергій Федорович.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державну реєстрацію громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" проведено 25.12.2013 року, де керівником теж зазначено Артеменка Сергія Федоровича.

Як вбачається з Протоколу наради з питань розміщення у метрополітенах та на прилеглих територіях об'єктів комерційної торгівлі від 07.04.2014. затвердженого Заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату 10.04.2014, під час наради, на якій був присутній голова ГО «Власників малих архітектурних форм (кіосків) в Метрополітені» Артеменко Сергій Федорович, обговорювалося звернення цієї ГО до Мінінфраструктури щодо виключення абзацу чотирнадцятого пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за № 1128/21440.

Зазначеним підтверджується, що станом на квітень 2014 року позивачу було відомо про наявність оскаржуваного нормативного акту та вчинення ним дій, спрямованих на виключення абзацу чотирнадцятого пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за № 1128/21440.

З огляду на викладене, посилання апелянта на неможливість дізнатися про порушення прав свої членів і заявників, свобод чи інтересів у зв'язку з відсутністю у нього в той момент цивільно-правової правоздатності не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються матеріалами справи.

Також апелянт посилається на те, що у зв'язку з тим, що лише 30.06.2015 року йому стало відомо про те, що положення оскаржуваного абзацу чотирнадцятого пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335 були взяті за аналогією з положень пункту 8.19 ДБН В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту. Метрополітен» і мають ідентичне тлумачення їх норм, після чого ним велося листування зокрема з органом державної реєстрації - Мінюстом з метою скасування рішення про державну реєстрацію наказу Міністерства інфраструктури України від 22.06.2012 № 335.

Перевіряючи доводи апелянта в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони є необґрунтованими та не можуть взятися судом до уваги, з огляду на таке.

Як встановлено судом з Протоколу наради з питань розміщення у метрополітенах та на прилеглих територіях об'єктів комерційної торгівлі від 07.04.2014. затвердженого Заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату 10.04.2014, вбачається, що під час наради, на якій був присутній голова ГО «Власників малих архітектурних форм (кіосків) в Метрополітені», обговорювалося звернення цієї ГО до Мінінфраструктури щодо виключення абзацу чотирнадцятого пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах. В цьому ж Протоколі зазначено, що представник Мінрегіонбуду на таку пропозицію зазначив, що вона не може бути врахована зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам ДБН В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту. Метрополітен», згідно з якими розроблено зазначені Правила.

Отже, зазначеним вище спростовуються доводи апелянта про те, що про оскаржуваний абзац чотирнадцятий пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах та про те, що він був взятий за аналогією з положень пункту 8.19 ДБН В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту. Метрополітен» йому стало відомо лише 30.06.2015 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції, з метою офіційного з'ясування обставин справи, керуючись статтею 11 КАС України, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року (номер в ЄДРСР 43790438) відкрито провадження у справі №826/6912/15 за адміністративного позову Громадської організації «Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені» до Міністерства юстиції України, Міністерства інфраструктури України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за участю третіх осіб - Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в м. Києві, Київської міської ради, Департаменту комунальної власності м. Києва, Комунальне підприємство «Київський метрополітен» про визнання нормативних актів такими, що не відповідають та суперечать нормативним актам вищої юридичної сили і зобов'язання вчинити дії.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, в якому зокрема, просив:

1. зупинити дію рішення Міністерства інфраструктури України, прийнятого наказом від 22.06.2012 №335, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за №1128/21440, про затвердження Правил пожежної безпеки в метрополітенах, в частині дії положень абзацу чотирнадцятого п. 2.19 Правила пожежної безпеки в метрополітенах;

2. зупинити дію рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Мінінфраструктури України від 22.06.2012 №335, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за №1128/21440, в частинні дії положень абзацу чотирнадцятого п. 2.19 Правила пожежної безпеки в метрополітенах;

3. зупинити дію рішення Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.12.2010 №533 про затвердження Державних будівельних норм України «ДБН В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту. Метрополітени», в частинні дії положень п. 18.19 даних Державних будівельних норм України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у справі №826/6912/15 відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову (номер в ЄДРСР 43790364)

В подальшому, у зв'язку з відкликанням позовної заяви позивачем, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2015 року позовну заяву Громадської організації «Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені» залишено без розгляду (номер в ЄДРСР 46796856).

Отже, враховуючи всі встановлені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивач знав про оскаржуваний пункт Правил пожежної безпеки в метрополітенах та мав можливість звернутися до суду з адміністративним позовом в межах строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Доводи апелянта про поважність пропуску звернення до адміністративного суду не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду на підставі ст.100 КАС України.

Щодо вимоги апелянта про прийняття до розгляду клопотання про забезпечення позову, викладеній в апеляційній скарзі, то така не узгоджується з вимогами статті 117 КАС України щодо порядку та підстав, необхідних для її постановлення, судом першої інстанції таке клопотання не розглядалося і не може бути задоволено судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 87, 160,199,200, 205,206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" про повернення, помилково сплаченої суми судового збору задовольнити частково. Повернути оригінал квитанції №0.0.491537001 від 18 січня 2016 року про сплату коштів на суму 1378 грн. громадській організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені". В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу громадської організації "Власники малих архітектурних форм (кіосків) в метрополітені" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.02.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.Й. Петрик

Я. М. Собків

.

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.