Справа № 807/482/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/7618/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

25.05.2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 25.01.2013 року № , яким йому збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 54156,79 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що суб'єктом владних повноважень -Державною податковою інспекцією в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року. За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 09.01.2013р. №3/1750/НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки). На підставі вищевказаного акту перевірки Відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 25.01.2013р. № (форма Р), яким позивачу безпідставно було збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 54156,79 грн. Податковим органом не було взято до уваги те, що під час здійснення господарських взаємовідносин між СГ ОСОБА_2 та ПП «Фішт» за грудень 2007 року, щодо поставки останнім комплектуючих для опалювальних систем, зокрема теплоізоляційних труб при розрахунках по договорах не було враховано те, що два платежі в рахунок поставленої продукції у розмірі 132686,56 грн. та 73000,00 грн. були отримані ПП «Фішт» від ТОВ «Заль». Останній є пов'язаною особою з СГ ОСОБА_2 на підставі укладеного договору про виконання зобов'язань від 14 грудня 2012 року. Також підтвердженням вищевказаних оплат є постанова ВАСУ від 03.04.2011 року, якою було встановлено , що ТОВ «Заль» оплатило замість ФОП ОСОБА_2 на підставі платіжних доручень № 383 від 28.12.2007 року на суму 132686,56 грн. та платіжним дорученням від 28.12.2007 року № 387 на суму 73000,00 грн. Окрім цього у зв'язку з поверненням частини продукції на користь ПП «Фішт» було здійснено погашення зобов'язань перед останнім шляхом повернення одержаної продукції. Після чого заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед ПП «Фішт» зменшилась до 52177,00 грн. Вказані вище обставини відображені в бухгалтерському обліку обох контрагентів, що підтверджує відсутність у ФОП ОСОБА_2 кредиторської заборгованості, по якій сплив строк позовної давності.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби від 25.01.2013 року № .

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ДПІ у Іршавському районі не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, висновки акта перевірки, що стали підставою для донарахування податку з доходів фізичних осіб спростовані матеріалами справи.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням відповідача замінив відповідача Державну податкову інспекцію в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби на його правонаступника - Державну податкову інспекцію в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби України складено акт від 09.01.2013р. №3/1750/НОМЕР_1(а.с.10-16). Перевіркою встановлено порушення останнім вимог статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №889-ІV, розділу 4 статті 13, статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян». Означене порушення, на думку контролюючого органу, полягає у несплаті Позивачем податку з доходів фізичних осіб у розмірі 54 156,79 грн. із суми кредиторської заборгованості по якій минув строк позовної давності.

На підставі вищевказаного акту перевірки Відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 25.01.2013р. № (форма Р), яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 54156,79 грн.(а.с.25).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність прийнятого відповідачем податкового-повідомлення рішення.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються: доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору; доходи від продажу об'єктів прав інтелектуальної (промислової) власності; доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами) (далі - роялті), у тому числі одержувані спадкоємцями власника такого нематеріального активу; сума (вартість) подарунків у межах, що підлягають оподаткуванню згідно з нормами статті 14 цього Закону; сума пенсійних внесків у межах недержавного пенсійного забезпечення відповідно до закону, страхових внесків (премій), пенсійних вкладів, сплачена будь-якою особою-резидентом, іншою ніж платник податку, за такого платника податку чи на його користь, крім сум, що сплачуються: а) особою-резидентом, яка визначається вигодонабувачем (бенефіціаром) за такими договорами; б) одним із членів сім'ї першого ступеня споріднення платника податку; в) працедавцем-резидентом за свій рахунок за договорами довгострокового страхування життя або недержавного пенсійного забезпечення платника податку, якщо така сума у розрахунку на такого платника податку не перевищує 15 відсотків нарахованої таким працедавцем суми заробітної плати платнику податку протягом кожного звітного податкового місяця, за який сплачується такий страховий внесок (премія), але при цьому не вище суми місячного прожиткового мінімуму для працездатної особи, діючого на 1 січня звітного податкового року, помноженої на 1,4 та округленої до найближчих 10 гривень у розрахунку за такий місяць за сукупністю всіх таких внесків; сума страхових виплат, страхових відшкодувань, викупних сум або пенсійних виплат, що сплачуються платнику податку за договорами довгострокового страхування життя та недержавного пенсійного забезпечення, за договорами пенсійного вкладу, у випадках та розмірах, визначених підпунктом 9.8.2 пункту 9.8 статті 9 цього Закону; частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 11 - 12 цього Закону; дохід від надання майна в оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 9.1 статті 9 цього Закону; оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом; дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті); дохід у вигляді неустойки, штрафів або пені, фактично одержаних платником податку як відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди; сума заборгованості платника податку, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк давності згідно з законом, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів (обов'язкових платежів) та погашення податкового боргу; дохід у вигляді процентів (дисконтних доходів), дивідендів та роялті, виграшів, призів; інші доходи, крім зазначених у пункті 4.3 цієї статті; інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті; дохід у вигляді вартості успадкованого майна, у межах, що підлягає оподаткуванню цим податком згідно з нормами статті 13 цього Закону; сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої розраховується згідно з пунктом 9.10 статті 9 цього Закону; кошти або майно (немайнові активи), отримані платником податку як хабар, викрадені чи знайдені як скарб, не зданий державі згідно із законом, у сумах, підтверджених обвинувальним вироком суду, незалежно від призначеної ним міри покарання; доходи, які становлять позитивну різницю між сумою внесених фізичною особою коштів до фонду фінансування будівництва та сумою коштів, отриманих такою особою від інших осіб у разі відступлення права вимоги таким іншим особам, у тому числі якщо таке відступлення здійснено на підставі договору купівлі-продажу, або виплачених такій особі з такого фонду у разі її відмови від участі у цьому фонді, за винятком випадків, коли фізична особа отримані з фонду фінансування будівництва кошти одночасно передала в управління тому ж управителю в той же або інший фонд фінансування будівництва.

Згідно ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року № 13-92 оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Статтею 14 вищевказаного Декрету Кабінету Міністрів України встановлено, що з доходів, зазначених у цьому розділі Декрету, податок обчислюється: а) підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30 днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за оподатковуваний період; б) податковими органами на підставі декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи громадян, визначених у цьому розділі.

Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо: кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином - платником податку, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п'яти; валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках. Доходи такого громадянина, одержані від здійснення інших видів підприємницької діяльності, оподатковуються у загальному порядку.

Фіксований податок сплачується громадянином - платником податку до відповідного місцевого бюджету за місцем його проживання.

Оподаткування доходів громадян податковими органами здійснюється на підставі: декларацій громадян про очікуваний (оціночний) у поточному році або про фактично одержані ними протягом року доходи; матеріалів перевірок діяльності громадян, проведених податковими органами; отриманих від підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомостей про нараховані та виплачені платникам суми доходів і суми утриманих з них податків за формою, встановленою центральним податковим органом.

Податок, обчислений податковими органами, сплачується в такому порядку: протягом року платники щоквартально сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рiк, а платники, які вперше залучаються до сплати податку, - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рiк. Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня i до 15 листопада. У разі значного збільшення або зменшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку за строками сплати податку, що не настали; суми плати за патент i суми податку, сплачені протягом року за місцем виплати доходу та у вигляді авансових платежів, пред'явлених податковими органами, враховуються при остаточному розрахунку суми податку на підставі документального підтвердження факту сплати податку.

Додатково нараховані за остаточними розрахунками суми податку підлягають сплаті не пізніше одного місяця з дня одержання повідомлення податкового органу, а зайво сплачені суми податку підлягають поверненню платнику не пізніше одного місяця після проведення остаточного розрахунку або за заявою платника зараховуються в рахунок майбутніх платежів.

Громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом. В декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат i сплаченого податку за звітний рiк або інший період, за який здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).

Громадяни, які одержують інші доходи, подають декларації у строки, визначені законом для місячного звітного періоду, на який припадає дата виникнення джерела доходу. У ній вказується розмір фактичного доходу за перший місяць та розмір очікуваного (оціночного) доходу до кінця поточного року. У разі припинення існування джерела доходу протягом року сума одержаних доходів включається до складу декларації за наслідками такого календарного року, яка подається податковому органу у строки, визначені законом.

Громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, за умови, що їм допомагають члени сім'ї, які спільно з ними проживають, оподатковуваний доход розподіляють між собою за угодою, але частка кожного з них не може перевищувати розміру, пропорційного кількості громадян, що беруть участь у підприємницькій діяльності, якщо один з них має право на пільгове оподаткування.

Нарахування авансових та остаточних сум податку провадиться податковими органами у 15-денний строк з дня одержання декларації.

З матеріалів справи слідує, що за період з 05.11.2007 року по 17.12.2007 року між ФОП ОСОБА_2 та ПП «Фішт» було укладено 6 (шість) договорів на поставку теплогідроізольованих труб та елементів теплових мереж на загальну суму 791213,90 грн., а саме: договір від 05.11.2007 року №018/07Ф шк на суму 122370,59 грн.; від 05.11.2007 року №019/07Ф шк на суму 69394,98 грн.; від 03.12.2007 року №020/07Ф шк на суму 138670,20 грн.; від 03.12.2007 року №021/07Ф шк на суму 152502,58 грн.; від 03.12.2007 року №023/07Ф шк на суму 132686,56 грн.; від 17.12.2007 року №026/07Ф МТ на суму 175588,99 грн.(а.с.77-88).

На підтвердження реальності здійснення оплати вартості продукції, отриманої згідно договору від 05.11.2007 року №018/07Ф шк вартістю 122370,59 грн. ФОП ОСОБА_2 надав платіжні доручення від 14.11.2007 №271 на суму 80000,00 грн., від 21.11.2007 №302 на суму 20000,00 грн., від 20.12.2007 №340 на суму 50000,00 грн. від 21.12.2007 № 352 на суму 100000,00 грн., від 10.01.2008 №07 на суму 99938,35 грн.; продукції згідно договору від 05.11.2007 №019/07 Фшк вартістю 69394,98 грн. - платіжні доручення від 16.11.2007 №290 на суму 60000,00 грн.;оплату продукції згідно договору від 03.12.2007 №023/07 Фшк за ФОП ОСОБА_2 здійснила третя особа - ТОВ «Заль» підтвердженням чого є платіжні доручення від 28.12.2007 №387 на суму 73000,00 грн. та від 28.12.2007 №383 на суму 132686,56 грн. (факт проведення оплати ТОВ «Заль» замість ФОП ОСОБА_2 підтверджується також випискою по особовому рахунку ПП «Фішт» від 28.12.2007 в установі банку «Фінанси та кредит»)(а.с.106-114).

Постановою Вищого господарського суду України у справі №5005/1814/2011 від 03.04.2012 року встановлено, що продукцію згідно договору від 17.12.2007 №026/07Ф МТ вартістю 175588,99 грн. ФОП ОСОБА_2 оплатив платіжними дорученнями від 30.01.2008 №35 на суму 5000,00 грн., від 01.02.2008 №38 на суму 10000,00 грн., від 20.02.2008 №59 на суму 10000,00 грн., від 17.03.2008 №79 на суму 21000,00 грн.(а.с.28-31).

З наявних в матеріалах справи витягу з оборотно-сальдової відомості ПП «Фішт» за 2007 рік, порівняльної таблиці розрахунків, скріпленої печаткою та підписом уповноваженої особи ПП «Фішт» слідує, що ФОП ОСОБА_2 надмірно сплатив 227 567,76 грн. за продукцію, отриману згідно договору від 05.11.2007 №018/07 Фшк, а ПП «Фішт» зарахувало вказану надмірну оплату в такому порядку: 9 394,98 грн. - у рахунок погашення заборгованості за договором від 05.11.2007 №019/07 Фшк, 95 320,84 грн. - у рахунок договору від 03.12.2007 №020/07 Фшк, 22 913,59 грн. - у рахунок договору від 03.12.2007 №021/07 Фшк, 99 938,35 грн. - у рахунок договору від 17.12.2007 №026/07 Фшк(а.с.32-35,46).

Згідно накладних від 27.12.2007 №89 на суму 41 424,54 грн., від 26.12.2007 № 90 на суму 30 753,73 грн., від 26.12.2007 № 91 на суму 5233,72 грн. позивач повернув частину продукції на користь ПП «Фішт», чим здійснив погашення зобов'язань перед останнім шляхом повернення одержаної продукції на загальну суму 77 411,99 грн.(а.с.36-38).

На підставі рішення Господарського суду Закарпатської області, винесеного 14.02.2011 року у справі № 11/77, що набрало законної сили 09.11.2011 року, у позивача виникло зобов'язання зі сплати на користь ПП «Фішт» коштів в сумі 227 498, 88 грн. Також, на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду, винесеної 09.11.2011 року у справі № 9/112 у ПП «Фішт» виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача коштів в сумі 231 217, 26 грн.(а.с.56-58). Виконавче провадження з виконання судового рішення у справі № 9/112 виконувалося спільно з виконавчим провадженням, відкритого на виконання судового рішення у справі № 11/77. Примусове виконання судового рішення у справі № 11/77 не відбулось з підстав визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання, оскільки, ФОП ОСОБА_2 заявою здійснив зарахування двох зустрічних грошових вимог, які випливали з судових справ № 9/112 та 11/77. В процесі виконання судового рішення у справі № 9/112 на користь позивача з ПП «Фішт» у вересні 2012 року було фактично стягнуто 231 217, 26 грн.

З платіжних доручень №19 від 02.10.2012 року, № 01 від 03.01.2013 року та № 03 від 23.01.2013 року слідує, що ФОП ОСОБА_2 повернув на користь ПП «Фішт» кошти у розмірі 204000,00 грн., 3200,00 грн. та 20298,88 грн. відповідно(а.с.43-45).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення у позивача відсутня прострочена кредиторська заборгованість, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області Державної податкової служби (правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області) залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі № 807/482/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін