Справа № 592/1005/16-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/1005/16-а
Провадження №2-а/592/32/16

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого: судді Бичкова І. Г. ,
при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,
за участю представника позивача за довіреністю: Максименка Ю. М. ,
за участю представниці відповідача за довіреністю: Трегуб Ю. М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: військовий комісаріат Сумської області про злочинну діяльність пенсійного фонду, -
01.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаквіського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про злочинну діяльність пенсійного фонду, в якому він зазначив про те, що він вимушений черговий раз звернутися до суду, бо в результаті його звернення у січні 2016 року до Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУПФУ) , щодо виконання Закону України № 614 від 15.07.3016 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року (нові обставини) йому було черговий раз відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Отже, це є новим публічно-правовим спором, предметом якого є зменшення розміру грошового забезпечення військовослужбовця. Ще в квітні 2015 року він звертався до суду щодо неправомірних дій ГУПФУ (рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2015 року та Харківського апеляційного суду від 10.06.2015 року, справа № 592/3260/15-а) . В результаті по цей день ГУПФУ так і не провело належного перерахунку пенсії (при перерахунку вчинило самоуправство, самовільно зменшило розмір його грошового забезпечення, з якого визначається новий розмір пенсії) . В той же час цілому ряду офіцерів його категорії ще в 2013 році зроблено належний перерахунок пенсії (для порівняння додатки 1, 2 і 3) . Це є дискримінація, створена саме ГУПФУ. В решті решт, з метою захисту конституційних прав и свобод військовослужбовців, Верховною Радою було прийнято новий Закон України № 614 від 15.07.2015 року, яким внесено зміни до ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців... . Цитує: Перерахунок пенсій, у зв`язку зі зміною розміру хоч би одного з видів грошового забезпечення ... , не проведений з вини органів Пенсійного фонду України і державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком . А в прикінцевих положеннях цього закону зобов`язано Кабінет Міністрів України до 1 січня 2016 року: - привести свої нормативно-правові акти у відповідність із справжнім Законом; - забезпечити перегляд і скасування міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. У відповідь на це начальник ГУПФУ заявляє, що в цьому законі не написано, що вони повинні зробити перерахунок пенсії. Нонсенс. Права на перерахунок пенсії він набув ще з 01.09.2008 року (змінено розмір посадового окладу наказами МО України № 377 від 2008 року, № 814 від 2013 року) та № 50 від 2011 року (з 01.01.2011 року збільшено розмір щомісячної премії до 90 % від посадового окладу) . Так з порівняння довідок про його грошове забезпечення, виданих ГУПФУ та військкоматом (додатки 1, 2, і 3) видно, що розмір його грошового забезпечення відповідач самовільно зменшив на 1506 грн. (4809,5 - 3303,5 = 1506) . Звертає увагу на те, що в Україні, навіть у всьому Світі, не існує жодного такого держаного правого акту, яким би було дозволено таке право самовільно зменшувати розмір грошового забезпечення, встановленого державою. З метою введення військових пенсіонерів в оману, відповідач видає довідки невстановленого зразку, відсутні, навіть, відсотки (додаток 2) для визначення кожного з додаткових видів грошового забезпечення. Це є спосіб приховати факт невиконання рішення суду, яким зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії відповідно наказів МО України № 377 та № 814 і Верховного Суду України (Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 15.04.2005 року, додаток 4) . Крім того, при перерахунку пенсії ГУПФУ безпідставно обмежило максимальний розмір його пенсії до 70 % , чим порушило вимоги Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року № 3668-VІ. Цитує п. 2 Прикінцевих та перехідних положень: Обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Отже максимальний розмір його пенсії, згідно вислузі років (32 роки) , повинен складати 86 %. Таким чином, на 01.01.2016 року основний розмір його пенсії повинен бути 4328 грн. 55 коп (4809,54 0,86 = 4136,17) . Різниця складає 1823,72 грн. (4136,17 - 2312,45 = 1823,72) . Грошове забезпечення військовослужбовця це є його заробітна плата, яка регламентується положеннями Кодексу законів України про працю. Але ст. ст. 233 та 238 цього Кодексу зобов`язують відповідача повернути гроші працівнику без обмеження будь-яким строком. На підставі вищевикладеного та ст. ст 22 і 46 Конституції України, ст. ст. 43, 51 і 63 Закону України № 2262-XII, ст. 244-2 КАС України та ст. ст. 233 і 238 Кодексу законів України про працю, він просив захистити його конституційні права на гідну пенсію, для чого прийняти рішення, яким: 1. Визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії. 2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонд України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 року та 01.01.2011 року у строгій відповідності до довідки МО України про розмір грошового забезпечення у розмірі 86 % від грошового забезпечення та виплатити заборгованість з урахуванням раніше проведених виплат і повернути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (вхідний № 3395/16 від 01.02.2016 року) (а. с. 3) .
У відкритому судовому засіданні представник позивача Камнєв Павла Івановича за нотаріально посвідченою довіреністю Максименко Юрій Миколайович підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові. Він просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
У відкритому судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю головний спеціаліст-юрисконсульт відділу представництва інтересів Фонду в судах та інших органах юридичного управління головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Трегуб Юлія Миколаївна позов не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним в її запереченні. Вона просила суд провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: військовий комісаріат Сумської області про злочинну діяльність пенсійного фонду закрити.
Вислухавши пояснення представника позивача Камнєва Павла Івановича за нотаріально посвідченою довіреністю Максименка Юрія Миколайовича, пояснення представниці відповідача за довіреністю головного спеціаліста-юрисконсульта відділу супроводження справ в судах юридичного управління головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Трегуб Юлії Миколаївни, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.
З аналізу чинного конституційного, адміністративного законодавства України з урахуванням рекомендацій та роз`яснень, наданих Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України, вбачається наступне.
Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду (ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України) .
Принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є обов`язковість судових рішень. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін (п. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 14, ст. 255 КАС України) .
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується обов`язковістю виконання на території України судових рішень (ч. 2 ст. 13, абз. 6 ч. 4 ст. 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів ) .
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КАС України) .
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.
З огляду на вказану норму закону, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом. Приписи п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України мають бути застосовані до кожної позовної вимоги, включеної до позову. Заявлення у новому позові, поруч із вимогою, яка вже була предметом вирішення у суді, також вимоги, яка раніше не була предметом такого вирішення, не виключає застосування наслідків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України, до першої вимоги.
Згідно ч. 3 ст. 157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.
Згідно п. 15 ч. 4 ст. 160 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань закриття провадження у справі.
Аналізуючи встановлені обставини справи, приведені норми закону, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.
Спір між сторонами виник тому, що головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, на думку ОСОБА_1 , неправильно виконало рішення суду, яке набрали законної сили.
З матеріалів справи вбачається, що як і в даній адміністративній справі, так і в адміністративній справі № 592/3260/15-а, провадження № 2-а/592/135/15, предметом позовних вимог ОСОБА_1 було встановлення факту неправомірності дій головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обчислення розміру його пенсії без врахування даних щодо підвищення розміру окладу за посадою відповідно до наказу МО України № 377 від 28.07.2008 року та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити такий перерахунок пенсії.
Отже, для повного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , останньому необхідно застосувати процедуру примусового виконання рішень суду.
Згідно ч. 4 ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження .
З огляду на викладене, після ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, настає процедура його виконання. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Якщо позивач вважає, що рішення суду виконано неправильно, або не в повному обсязі, то такі обставини виключають можливість подання аналогічної, тотожної позовної заяви, оскільки наставатимуть наслідки встановлені ст. 157 КАС України.
Крім того, із змісту п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змінами і доповненнями) сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.
Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змінами і доповненнями) повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
На сьогодні порядок повернення сплаченої суми судового збору на підставі судового рішення передбачено Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників № 845 від 03.08.2011 року.
Тобто, ОСОБА_1 не позбавлений права ініціювати перед Ковпаківським районним судом м. Суми питання про повернення йому сплаченої суми судового збору (а. с. 2) .
Отже, суд дійшов до висновку про те, що провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: військовий комісаріат Сумської області про злочинну діяльність пенсійного фонду, слід закрити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160, 167 КАС України, -
Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: військовий комісаріат Сумської області про злочинну діяльність пенсійного фонду закрити.
Повідомити осіб, які беруть участь у справі, про те, що вони можуть одержати копію ухвали в повному обсязі 29.02.2016 року.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (ухвалу) . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.
Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Головуючий: І.Г. Бичков