Справа № 826/22335/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна"

до

Київської міської митниці ДФС

про

визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 30.07.2015 № 100270005/2015/000019/2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що митним органом на підставі необґрунтованих висновків щодо заявленої позивачем митної вартості товарів прийнято незаконне рішення про коригування митної вартості товарів, що призвело до збільшення їх митної вартості.

Представник позивача підтримав позовні вимоги .

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару «шланги гнучкі із пластмаси, садовий шланг» за митною декларацією від 30.07.2015 № 100270005/2015/316590 було встановлено, що інвойс від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 не містить всієї необхідної інформації, хоча згідно пункту 2.4. контракту від 18.09.2012 № CHN-MIU/231/180912 в інвойсі вказується: ціна товару, що повинна бути сплачена; ціна за одиницю товару; кількість кожного найменування; загальна вартість за кожним найменуванням товару в даній поставці; код УКТЗЕД; загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2012 між ТОВ "Світ Інструменту Україна" (покупець, Україна) та Changle Xinwanda Plastic Products Co., Ltd. (продавець, Китай) було укладено контракт № CHN-MIU/231/180912, згідно якого продавець продав, а покупець купив на умовах FOB Циндао, FOB Шанхай, згідно Інкотермс-2010 товари, відповідно до специфікації, вказаної в додатку № 1 до даного контракту.

В розділі 2 контракту зазначено, що продавець зобов’язується поставити покупцю товар на загальну суму контракту, яка складає 476302,50 доларів США, при цьому сторони можуть змінити загальну суму контракту шляхом підписання додаткової угоди до контракту або шляхом виставлення продавцем і оплати покупцем інвойсів на партії товару понад вказаної загальної суми контракту. Погоджена сторонами ціна товару установлюється в доларах США і указується в специфікаціях (с доповненнями до неї, підписаними сторонами). Ціна кожної партії товару, яка підлягає сплаті за імпортований товар (ціна угоди), виділена із загальної суми контракту, вказується в інвойсі і входить в загальну суму контракту. Інвойс на поставлений товар виставляється безпосередньо продавцем. Інвойс повинен містити номер і дату контракту, найменування та адреси сторін, підпис і штамп (відбиток печатки) продавця. Підпис може бути виконано шляхом факсиміле. Наявність штампа підтверджує підписання інвойсу особою продавця. В інвойсі вказується: ціна поставленої партії товару, яка підлягає оплаті продавцем; найменування товару; ціна за одиницю товару; кількість кожного найменування; загальна вартість по кожному найменуванню товару в даній поставці; код УКТЗЕД; загальна вартість товару, яка підлягає оплаті по даній поставці; виробник. Покупець зобов’язаний сплатити за поставлений товар ціну в сумі і в строки, вказані в інвойсі.

Згідно розділу 5 контракту, покупець здійснює оплату наступним чином: 15% вартості вказаної партії товару повинні бути сплачені протягом 7-ми календарних днів з моменту підписання специфікації на кожну вантажну партію продавцем і покупцем; 85% вартості відправленої партії товару повинні бути сплачені на протязі 20-ти календарних днів з моменту поставки. Оплата поставки товару здійснюється прямим грошовим переводом на рахунок продавця, у відповідності з банківськими реквізитами, вказаними в пункті 14.1 даного контракту та в інвойсі, виданому продавцем для даної партії товару.

30.07.2015 позивачем до митного оформлення за митною декларацією № 100270005/2015/316590 заявлений товар «шланги гнучкі із пластмаси», митна вартість якого визначена із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору).

В порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що використані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а також у наданих основних та додаткових документах містяться неточності та розбіжності, а саме: згідно з пунктом 2.4 контракту від 18.09.2012 № CHN-MIU/231/180912 зазначено, що в інвойсі вказується: ціна товару, що повинна бути сплачена; ціна за одиницю товару; кількість кожного найменування; загальна вартість за кожним найменуванням товару в даній поставці; код УКТЗЕД; загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці. У наданому інвойсі від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 не міститься вся необхідна інформація. Згідно інформації у інвойсі, наданому до митного оформлення за митною декларацією умови оплати 100% вартості товарів повинні бути сплачені на протязі 60 календарних днів після відвантаження, на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці пред’явлені не були. Декларанту запропоновано надати протягом 10 календарних додаткові документи відповідно до пункту 3 ст.53 МКУ: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад митної декларації країни відправлення.

За результатами перевірки митної декларації та документів, що підтверджують визначену митну вартість, проведенням процедури консультацій, митним органом було винесене рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 30.07.2015 № 100270005/2015/000019/2, яким було скориговано митну вартість товару, оскільки декларант від подання решти додаткових документів для підтвердження митної вартості відмовився, про що зазначив у заяві б/н від 30.07.2015.

ТОВ "Світ Інструменту Україна" листом від 26.08.2015 № 000019 просило відповідача повторно розглянути надані основні та додаткові документи, перелік яких визначений у графі 44 митної декларації МД 100270005/2015/316596 від 31.07.15, що підтверджують заявлену митну вартість товару та переглянути винесене рішення про коригування митної вартості товару №100270005/2015/000019/2 від 30.07.2015.

Київська міська митниця ДФС відмовила у перегляді рішення про коригування митної вартості товару №100270005/2015/000019/2 від 30.07.2015.

ТОВ "Світ Інструменту Україна", не погоджуючись з такою позицією митного орану, звернулося до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, встановлено статтею 57 Митного кодексу України.

Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Наведені правові норми вказують, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

Статтею 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини п’ятої статті 54 Митного кодексу України, Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною шостою вказаної правової норми, Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено частиною другою статті 53 Митного кодексу України

Відповідно до частин третьої та п'ятої вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) визначені вказаною нормою додаткові документи. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що пунктом 2.4 контракту від 18.09.2012 № CHN-MIU/231/180912 зазначено, що в інвойсі вказується: ціна товару, що повинна бути сплачена; ціна за одиницю товару; кількість кожного найменування; загальна вартість за кожним найменуванням товару в даній поставці; код УКТЗЕД; загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці, проте у наданому інвойсі від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 не міститься вся необхідна інформація. Згідно інформації у інвойсі, наданому до митного оформлення за митною декларацією умови оплати 100% вартості товарів повинні бути сплачені на протязі 60 календарних днів після відвантаження, на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці пред’явлені не були

Суд встановив, що умовами контракту від 18.09.2012 № CHN-MIU/231/180912 передбачено, що погоджена сторонами ціна товару установлюється в доларах США і указується в специфікаціях (з доповненнями до неї, підписаними сторонами), покупець зобов’язаний сплатити за поставлений товар ціну в сумі і в строки, вказані в інвойсі.

В інвойсі від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 та специфікації від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 закріплені наступні умови оплати: 100% на протязі 60 днів після відвантаження.

Документом, який підтверджує дату відвантаження товару є коносамент, який являє собою товаророзпорядчий документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов’язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного оформлення за митною декларацією від 30.07.2015 №100270005/2015/316590 було надано Коносамент (Bill of Lading) HLCUTAl 1506AYBVOB від 15.06.2015, відтак, строк для оплати товару за інвойсом від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 закінчується у серпні 2016 року.

Таким чином, суд встановив, що зазначення в інвойсі від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 умов оплати за поставлений товар не суперечить умовам контракту від 18.09.2012 № CHN-MIU/231/180912, однак відповідачем було залишено поза увагою факт, що строк для оплати за поставлений товар, згідно інвойсу від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 закінчувався в серпні 2016 року, в той час як товар заявлений до митного оформлення в липні 2015 року.

Крім того, суд встановив, що інвойс від 15.05.2015 № 14K231-BG-1 містить всі необхідні реквізити, встановлені пунктами 2.3, 2.4 розділу 2 контракту від 18.09.2012 № CHN-MIU/231/180912.

При цьому, ненадання позивачем документів на вимогу митного органу не є підставою для відмови в митному оформленні товару, оскільки додаткові документи можливо витребувати лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Суд встановив, що матеріалами справи спростовуються твердження відповідача, що надані позивачем документи до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість та обраний метод її визначення.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 30.07.2015 № 100270005/2015/000019/2.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов