Справа № 822/36/16
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/36/16

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

16 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

представника позивача: Сапьолкіної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Департаменту агропромислового розвитку Хмельницької обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду 13.01.2016 з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства аграрної політики та продовольства України, що виразилась у непогашенні перед позивачем кредиторської заборгованості на суму 1059000,00 грн. за бюджетною програмою по КПКВ 2801540 "Державна підтримка галузі тваринництва"; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача кредиторську заборгованість в сумі 1059000,00 грн. для відшкодування вартості будівництва та реконструкції тваринницьких ферм і комплексів, відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 501 від 25.12.2014, шляхом списання з наявних бюджетних програм Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 адміністративний позов було залишено без руху.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч вимогам ч. 3 ст. 106 КАС України не додано до позовної заяви документ про сплату судового збору.

Окрім цього, суд в оскаржуваній ухвалі вказав позивачу на те, що ним не вказано за який період необхідно стягнути заборгованість, не зазначено чи звертався позивач до відповідачів із вимогою проведення виплати та не вказано із яких рахунків необхідно проводити стягнення заборгованості, а також не сформовано позовні вимоги до кожного з відповідачів.

Однак, колегія суддів, частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Разом з тим нормами вказаної статті встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Так, порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір" №3674 (далі - Закон № 3674).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 3674, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Згідно з ст. 4 Закону № 3674 судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому за приписами ч. 3 ст. 6 Закону № 3674 за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з однією вимогою немайнового характеру та однією вимогою майнового характеру, в зв'язку з чим судовий збір за подання даної позовної заяви становить 1218+1059000*1,5%=17103,00 грн.

Таким чином судом першої інстанції дано вірний висновок щодо необхідності сплати та розміру судового збору.

При цьому, колегія суддів зауважує, що не є підставою для залишення позовної заяви без руху те, що позивачем не вказано за який період необхідно стягнути заборгованість, не зазначено чи звертався позивач до відповідачів із вимогою проведення виплати та не вказано із яких рахунків необхідно проводити стягнення заборгованості.

Оскільки для залишення позовної заяви без руху, недоліки позовної заяви повинні бути такими, що перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 4 ст. 11 КАС України, суду надано можливість вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст. 111 КАС України суду надано можливість в попередньому судовому засіданні з'ясувати докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зазначив як підставу для залишення позовної заяви без руху те, що позивачем не вказано за який період необхідно стягнути заборгованість, не зазначено чи звертався позивач до відповідачів із вимогою проведення виплати та не вказано із яких рахунків необхідно проводити стягнення заборгованості.

Також суд апеляційної інстанції не погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не сформовано позовні вимоги до кожного з відповідачів.

Так, в адміністративному судочинстві, на відміну від цивільного та господарського судочинства, діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.ч. 4, 5 ст. 11, ч. 2 ст. 69, ч. 5 ст. 71 КАС України). Ця особливість, випливає із специфіки завдань адміністративного судочинства (ч. 1 ст. 2 КАС України) і, зокрема, покладає на адміністративний суд обов'язок самому вживати заходи по встановленню реального змісту спірних правовідносин, з'ясуванню питання про склад осіб, які братимуть участь у справі (заміни неналежної сторони, необхідності участі в справі другого відповідача), визначення предмету та засобів доказування, встановленню належного способу захисту порушеного права чи встановлення компетенції.

При цьому відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, правомірність позовних вимог, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення по суті заявленого позову.

Водночас, у суду першої інстанції були обставини, що перешкоджали вирішенню питання про відкриття провадження у справі, а саме позивачем не було надано документ про сплату судового збору.

При цьому зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не заперечує та не спростовує рішення суду першої інстанції в частині, що стосується сплати судового збору, окрім цього, як підтверджується платіжними дорученнями від 25.01.2016 №№ 7671994, 20596, 20595 та 20606 позивачем сплачено судовий збір в належному розмірі.

Враховуючи відсутність документа про сплату судового збору на момент прийняття спірного рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без руху.

Однак, інші наведені мотиви є необґрунтованими та не є перешкоджають відкриттю провадження в адміністративній справі. Таким чином позивач фактично усунув недоліки позовної заяви і перешкоди для відкриття провадження в адміністративній справі відсутні.

Отже суд першої інстанції правильно вирішив процесуальне питання, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року змінити з мотивів викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 лютого 2016 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.