Справа № 201/16917/15-а(2-а/201/230/2015)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокусправа № 201/16917/15-а(2-а/201/230/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Дурасової Ю.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року у справі № 201/16917/15-а(2-а/201/230/2015) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання винити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 13 листопада 2015 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якому просить визнати рішення відповідача про припинення виплати пенсії від 30 вересня 2015 року № П-207 та відмову у виплаті пенсії позивачу, з 01 червня 2015 року незаконним та зобов'язати відповідача виплатити пенсію, починаючи з 01 червня 2015 року відповідно до абз. 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що вона працює у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» на посаді лікаря судово-медичного експерта імунологом та не є державним службовцем. Однак відповідачем в порушення вимог ст. 46 Конституції України було припинено виплату пенсії, яка виплачувалась їй відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року позов задоволено.

Суд визнав рішення відповідача від 30 вересня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в виплаті пенсії з 01 червня 2015 року протиправним. Зобов'язав відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01 червня 2015 року відповідно до абзацу 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що згідно з довідкою КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР від 17.09.2015 року №2137 позивач працює на посаді «лікаря судово-медичного експерта імунолога». Однак, за матеріалами пенсійної справи, а саме запису 15 копії трудової книжки позивачу підтверджено четвертий кваліфікаційний клас судового експерта, що свідчить про те, що позивач працює на посаді судового експерта.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач працює на посаді лікаря-судово-медичного експерта імунолога у КЗ «Дніпропетровсь ке обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР.

Листом №П-207 від 30.09.2015 року відповідач повідомив позивача про те, що у відповідності до вимог частини другої статті 18 Закону України «Про судову експертизу» у відповідача немає підстав для поновлення їй виплати пенсії, оскільки остання працює на посаді судового експерта (а.с.5).

Законність та обґрунтованість рішення відповідача щодо припинення позивачу виплати пенсії є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною другою статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до частини першої статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Згідно з матеріалами справи, позивач працює у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР на посаді «лікаря судово-медичного експерта імунолога» (а.с.9).

Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики 26 грудня 2005 року розроблено Національний класифікатор України класифікатор професій ДК:003:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28 липня 2010 року, що призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час здійснення запису про роботу у трудові книжки працівників.

Згідно з визначеним класифікатором професій покажчику професійних назв робіт за кодами професій визначено, що «судовий експерт» та «лікар - судово-медичний експерт» є двома різними професіями, та мають різні облікові дані. Так, професія «лікар судово-медичний експерт» має код класифікатору професій № 2229.2, що визначається як професіонали в галузі медицини, натомість професія «судовий експерт» має код класифікатору 2429 - інші професіонали в галузі правознавства.

Таким чином займана позивачем посада відноситься не до посад судового експерта, а до лікарських посад у закладах охорони здоров'я, що прямо передбачено Переліком лікарських посад у закладах охорони здоров'я, затвердженого наказом МОЗ України № 385 від 28 жовтня 2002 року - розділ 3 «Лікарі-спеціалісти»; порядковий №109 - Лікар-судово-медичний експерт; Лікарська спеціальність за профілем структурного підрозділу - судово-медична експертиза.

У зв'язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 року № 314 «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» втратило чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1995 року №558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців», згідно з яким були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців посади, що займали судові експерти державних спеціалізованих установ, яким було присвоєно відповідні кваліфікаційні класи, а отже дія Закону України «Про державну службу», у тому числі у частині матеріального та соціально-побутового забезпечення, на працівників держаних спеціалізованих установ судових експертиз не поширюються, крім випадків зарахування періодів роботи працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз, посади яких було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

Припиняючи позивачу виплату пенсії відповідач виходив з того, що статтею 18 Закону України «Про судову експертизу» (зі змінами внесеними згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ), встановлено, що на працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України «Про державну службу», якщо інше не передбачено законами України, у зв'язку з чим тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, у період роботи на посадах судових експертів (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Враховуючи те, що посада, яку займає позивач відноситься до лікарських посад у закладах охорони здоров'я, а не до посад судового експерта, а також те, що дія Закону України «Про державну службу» на працівників держаних спеціалізованих установ судових експертиз не поширюються у зв'язку з втратою чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1995 року №558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців», суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що відповідачем безпідставно припинено позивачу виплату пенсії.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року у справі №201/16917/15-а(2-а/201/230/2015) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Ю.В. Дурасова