Справа № 810/5500/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5500/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року №810/5500/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віссманн» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про, з урахуванням уточнень позовних вимог від 14.12.2015 (а.с. 44-46), визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області, яка полягає у невиконанні правомірних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн» щодо перерахування суми надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток в сумі 611618,66 грн. на рахунок сплати майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб, згідно наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Віссманн» заяви; зобов’язання Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Державну фіскальну службу у Київській області усунути допущену протиправну бездіяльність та провести перерахування суми надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємства на рахунок сплати майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб в сумі 611618,66 грн., згідно наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Віссманн» заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Віссманн» за результатами розрахунків з бюджетом по податку на прибуток має переплату, сума якої складає 611618,66 грн. У червні, липні та вересні 2015 року товариство зверталось до відповідача з заявами, в яких, керуючись положеннями пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, просило зарахувати наявну переплату з податку на прибуток в рахунок погашення майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб. Разом з тим, зазначені заяви залишились без виконання.

Позивач стверджує, що праву платника податків погасити грошові зобов’язання з одного податку за рахунок надміру сплачених сум з іншого податку кореспондує обов’язок податкового органу здійснити дії, спрямовані на зарахування наявної переплати за напрямком, обраним платником податків у відповідній заяві, тому вважає, що бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні заяв ТОВ «Віссманн» є протиправною.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень вказав, що відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, надміру сплачені суми з авансових внесків з податку на прибуток у першу чергу зараховуються в сплату грошових зобов’язань з цього ж податку в майбутніх податкових періодах, тому підстави для спрямування переплати з авансових внесків у рахунок сплати грошових зобов’язань з податку з доходів з фізичних осіб відсутні.

У судове засідання, призначене на 15.02.2016, сторони не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином.

Разом з цим, 15.02.2016 через канцелярію Київського окружного адміністративного суду надійшло спільне клопотання сторін про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Враховуючи викладене, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віссманн» (ідентифікаційний код 30724898) зареєстроване як юридична особа 03.02.2000, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 24).

30 червня 2015 року позивач звернувся до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області із заявою вих. №142/15, в якій просив суму переплати з авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 611619,17 грн. перерахувати в рахунок сплати майбутніх платежів з податку на доходи фізичних осіб (а.с 26-27).

У відповідь на заяву позивача ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області листом від 24.07.2015 за №8807/10/10-13-20-01-32 відмовила позивачу у здійсненні перерахунку, мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України надміру сплачені суми з авансових внесків з податку на прибуток зараховуються в сплату грошових зобов’язань майбутніх податкових періодів (а.с 28).

Отримавши зазначеного листа, позивач 18.08.2015 повторно звернувся до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області із заявою про зарахування переплати з авансових внесків з податку на прибуток в рахунок сплати платежів з податку з прибутку фізичних осіб (а.с. 29). Позивач звернув увагу відповідача, що переплата в сумі 611619,17 грн. утворилась за результатами розрахунків з бюджетом за 2013 та 2014 звітний (податковий) період. Водночас, відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік ТОВ «Віссман» має від'ємне значення об’єкту оподаткування у розмірі 56656339,00 грн. При цьому зазначив, що товариство не прогнозує отримання за результатами діяльності у 2015 та 2016 роках прибутків, які б покрили суму збитків за 2014 рік, тому суму наявної переплати просить скерувати в рахунок погашення податку з доходів фізичних осіб (а.с. 29).

Одночасно з цим позивач звернувся з такою ж заявою до Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 30-31).

7 вересня 2015 року позивач втретє звернувся до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області із заявою про зарахування наявної переплати з авансових внесків з податку на прибуток в рахунок сплати платежів з податку на доходи фізичних осіб, до якої додав копії банківських виписок та платіжних доручень, що підтверджують факт сплати податку за період з 2013 по 2014 роки (а.с. 34-35).

Позивач стверджує, що відповідач, незважаючи на неодноразові звернення з відповідними заявами у порядку, визначеному пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, жодних дій, спрямованих на виконання заяв ТОВ «Віссманн» від 30.06.2015, 18.08.2015 та від 07.09.2015 не вчинив, у зв’язку з чим товариство змушене звернутись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Згідно пунктів 6.1, 6.2 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом пунктів 38.1, 38.2 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Абзацом другим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент зобов’язаний сплатити суму податкового зобов’язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема, корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Таким чином, положеннями Податкового кодексу України передбачено можливість виконання грошових зобов'язань з окремого податку (збору) як за рахунок грошових коштів платника податку, так і за рахунок наявних у платника податків переплат з платежів по податкам.

У свою чергу, податок на доходи фізичних осіб є грошовим зобов'язанням у розумінні положень підпунктів 14.1.39 та 14.1.156 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України, платником якого, як податковий агент, є позивач.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до раніше поданих декларацій з податку на прибуток підприємств за період 2013-2014 роки було здійснено сплату авансових внесків з податку на додану вартість на загальну суму 755383,66 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень та банківськими виписками за вказаний період (а.с. 72-76; 77-95).

Станом на 31.07.2015 за ТОВ «Віссманн» обліковується переплата з авансових внесків з податку на прибуток підприємств на загальну суму 611619,66 грн., що підтверджується актом звірення розрахунків від 13.08.2015 №6099-20 (а.с. 25).

Під час розгляду справи відповідач з приводу наявної у позивача переплати з авансових внесків з податку на прибуток та її розміру, як на дату звернення з відповідними листами так і станом на дату розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, не заперечував.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок зарахування наявних у платника податків переплат в рахунок інших платежів визначено статтею 43 Податкового кодексу України.

Пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За змістом пунктів 43.3 та 43.4 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Тобто, шляхом подання заяви про зарахування переплати в рахунок сплати грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків реалізує надане йому право визначити джерело сплати грошових зобов'язань, якому кореспондує обов'язок податкового органу здійснити відповідне зарахування.

При цьому, системний аналіз положень статті 87 Податкового кодексу України у взаємозв’язку з порядком, наведеним у статті 43 Податкового кодексу України свідчить про те, що подання відповідної заяви платником податків є достатньою та єдиною необхідною дією з боку платника податків для зарахування переплати певного платежу в погашення грошового зобов'язання чи податкового боргу з іншого платежу.

Вжиття будь-яких додаткових дій з боку платника податків щодо сплати грошових зобов'язань шляхом поданням такої заяви Податковим кодексом України не регламентується. Виконання обов'язку платника податків зі сплати грошового зобов'язання за рахунок переплат жодним чином не обумовлюється будь-якими діями податкового органу.

Судом встановлено, що позивач тричі, листами від 30.06.2015 №142/15, від 18.08.2015 №176/15 та від 07.09.2015 №190/15, звертався до відповідача із заявами про зарахування існуючої переплати з авансових внесків у розмірі 611619,66 грн. в рахунок платежів з податку на доходи з фізичних осіб.

Разом з тим, станом на момент розгляду справи судом, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області дій, спрямованих на зарахування існуючої переплати в розмірі 611619,66 грн. згідно напрямку, обраного позивачем, здійснено не було, тобто не здійснено покладених на нього вимогами статей 17, 43, 87 Податкового кодексу України обов’язків.

Крім цього, відповідачем не надано суду жодного доказу стосовно існування у позивача податкового боргу.

За наведених обставин суд вважає, що невиконання відповідачем вимог ТОВ «Віссманн» про перерахування суми надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток в сумі 611618,66 грн. у рахунок сплати майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб, згідно наданої ТОВ «Віссманн» заяви, є проявом протиправної бездіяльності. У зв'язку з цим вимоги позивача у даній частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи протиправну бездіяльність відповідача, з метою захисту прав позивача суд також вважає, що, у даному випадку, наявні підстави для зобов’язання Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області провести перерахування суми надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємства на рахунок сплати майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб в сумі 611618,66 грн., згідно наданої ТОВ «Віссманн» заяви.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області, що виявилась у невиконанні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн» від 30.06.2015 №142/15, від 18.08.2015 №176/15, від 07.09.2015 №190/15 про перерахування суми надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 611618,66 грн. на рахунок сплати майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб.

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області провести перерахування суми надмірно сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств на рахунок сплати майбутніх платежів з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 611619,17 грн., згідно поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Віссманн» заяв від 30.06.2015 №142/15, від 18.08.2015 №176/15, від 07.09.2015 №190/15.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Віссманн» (ідентифікаційний код 30724898) документально підтверджені судові витрати у розмірі 2596 (дві тисячі п’ятсот дев’яносто шість) грн. 00 коп. згідно платіжних доручень від 24.11.2015 №2304, від 08.12.2015 №537 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено у повному обсязі та підписано 15.02.2016