Справа № 194/1088/14-а(2а/194/111/14)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокусправа № 194/1088/14-а(2а/194/111/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Дурасової Ю.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року у справі №194/1088/14-а(6-а/194/48/15) за заявою ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 15 жовтня 2015 року звернулася до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови суду на підставі якої видано виконавчий лист №194/1088/14-а від 16.10.2014 року, в якому просить змінити спосіб і порядок цього судового рішення із зобов'язання Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області на стягнення з Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 коштів за здійсненим перерахунком в сумі 6226,71 грн.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року заяву задоволено повністю.

Ухвала мотивована тим, що в цій справі наявні виняткові обставини, що унеможливлюють виконання рішення суду в повному обсязі.

Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції звернулося до суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року позов задоволено частково.

Суд, визнав неправомірними дії управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 04.12.2013 року. Зобов'язав відповідача здійснити позивачу перерахування та нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 04.12.2013 року по 18.06.2014 року включно, відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, та забезпечити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат. Зобов'язав відповідача нараховувати та проводити виплату ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 19.06.2014 року та до закінчення строку передбаченої ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виплати щомісячно, відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, та забезпечити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2014 року державний виконавець ВДВС виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надав строк на самостійне виконання рішення суду, проте управління ПСЗН рішення суду не виконує. Зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку реалізації гарантій держави щодо виконання судових рішень у зв'язку з тим, що рішення прийнято про зобов'язання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів.

Проте, встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена управлінням ПСЗН після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Доводи про неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права позивача на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, прийняв постанову про зобов'язання Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Розрахунок суми належної позивачу соціальної допомоги за спірний період судами не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив би постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи, що є недопустимим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання управління ПСЗН здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (№ 21-394а14).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області викладені в апеляційній скарзі щодо задоволення подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, оскільки предметом розгляду у цій справі є заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Крім того, ці вимоги суперечать вимогам чинного законодавства.

Між тим, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції було відстрочено Управлінню соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року у справі № 194/1088/14-а(6-а/194/48/15) до закінчення розгляду справи, суд зробив висновок щодо необхідності стягнення до спеціального фонду Державного Бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1218 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Керуючись пунктом 6 частини 1 статті 199, статтями 202, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року у справі № 194/1088/14-а(6-а/194/48/15) - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволені заяви ОСОБА_1 про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови суду відмовити.

Стягнути до спеціального фонду Державного Бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Ю.В. Дурасова