Справа № 2-а-10405/11
Суддя: Кулініченко Г. В.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

25.10.2011 Суддя Обухівського районного суду Київської області Кулініченко Г. В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що він маючи статус Учасника бойових дійперебуває на обліку у відповідача та отримує відповідну пенсію. В липні 2011 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку пенсії згідно статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком та виплаті грошової допомоги до 9 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Відповідач отримавши заяву позивача відмовив в її задоволенні, що на думку позивача є порушенням його прав на соціальний захист, а тому просить в судовому порядку визнати відмову відповідача неправомірною та зобовязати його здійснити відповідні дії.

На підставі ст. 182-3 ч.4 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач отримавши ухвалу суду про відкриття провадження по справі будь-який заперечень до суду не подав.

Згідно ст.ст. 122 ч. 4, 128 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 3 розділу І Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 05 жовтня 2005 року № 2939-ІУ, який згідно пункту 1 розділу ІІ набрав чинності 01 січня 2006 року, частина 3 ст.12 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту викладена в такій редакції: Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачі є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України, що підтверджено посвідченням №316915 та не спростовується відповідачем.

На підставі ч.3 ст.12 Закону України № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції, яка діяла до 01 січня 2006 року, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії, підвищувалось для учасників бойових дій в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, за законом, який набрав чинності з 01 січня 2006 року була змінена редакція ст.12 Закону України № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ця норма не скасована те не визнавалася не конституційною, тобто з цієї дати діючим законодавством не передбачена можливість здійснення виплати надбавки до пенсії позивачу в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримує підвищення до пенсії в розмірі та обсягах визначених діючою нормою ст.12 Закону України від 22 жовтня 1993 року Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а саме в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність як учасник бойових дій, а тому суд вважає, що відповідач правильно проводить нарахування та виплату позивачеві підвищення до пенсії відповідно до положень закону.

При цьому позивач просить також зобовязати відповідача здійснити виплату одноразової допомоги до 9 травня, як учаснику бойових дій, але дана допомога виплачується не відповідачем, а УПСЗН в Обухівському районі Київської області, тим самим відповідач ні є належною особою, яка повинна виплачувати дану допомогу, що вказує на безпідставність позовних вимог в даній частині.

Враховуючи вищезазначене суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На підставі ст.8,16, 19, Конституції України, керуючись ст. ст. 2,6,9 17, 19, 87, 94, 158- 160, 161-163, 167 , 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВА:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя