Справа № 826/18431/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2016 року письмове провадження № 826/18431/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Арсірія Р.О., суддів: Кузьменка В.А., Огурцова О.П., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомОСОБА_1
до Адміністрації Державної прикордонної служби України
провизнання рішення незаконним та поновлення на роботі

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - відповідач або Адміністрація Держприкордонслужби), в якому просив суд:

1. Визнати рішення відповідача про звільнення позивача незаконним та поновити його на посаді з 03.07.2015 року.

2. Утримати з відповідача на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що звільнення його з займаної посади у зв'язку з неподанням заяви, у строк, передбачений частиною 2 статті 4 Закону України «Про очищення влади» є незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідачем не було вжито заходів щодо повідомлення його про початок передбаченої зазначеним законом відповідної перевірки та необхідність подачі такої заяви протягом строку, який сплив під час перебування позивача у відпустці, отже він підлягає поновленню на відповідній посаді з відшкодуванням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач письмових заперечень по суті позовних вимог суду не подав, проте зауважив на тому, що позивача було повідомлено про початок перевірки та необхідність написання заяви, передбаченої Законом України «Про очищення влади» у телефонному режимі.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 16 грудня 2014 року позивач обіймав посаду головного спеціаліста відділу житлово-експлуатаційного забезпечення управління житлового забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби.

Наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 18.05.2015 року № 273 ВВ «По особовому складу» позивачу була надана щорічна відпустка терміном 30 календарних днів з 01.06.2015 року по 01.07.2015 року.

Наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 29.05.2015 року № 223 АГ «Про організацію та проведення перевірки» з 10.06.2015 року призначено перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 і 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади» стосовно посадових і службових осіб (державних службовців) Адміністрації та регіональних управлінь Держприкордонслужби, відповідальними за проведення якої в Адміністрації Держприкордонслужби визначене управління кадрового забезпечення Департаменту персоналу.

Зазначеним наказом, начальникам кадрових підрозділів було доручено до 05.06.2015 року скласти списки посадових осіб, які підлягають перевірці та організувати прийняття від осіб протягом десяти днів з дня початку проведення перевірки заяв про застосування чи незастосування до них заборон, визначених Законом та заяв про їх згоду на проходження перевірки і оприлюднення відомостей щодо них за встановленою формою, тобто з 10.06.2015 року по 19.06.2015 року.

Згідно даних офіційного сайту Адміністрації Держприкордонслужби наказ від 29.05.2015 року № 223 АГ «Про організацію та проведення перевірки» (http://dpsu.gov.ua/ua/check/) було розміщено на ньому 19.06.2015 року о 17:01.

Наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 02.07.2015 року № 583-ОС «По особовому складу» позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу житлово-експлуатаційного забезпечення управління житлового забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби у зв'язку з неподанням заяви у строк, передбачений частиною 2 статті 4 Закону України «Про очищення влади», 03.07.2015 року.

Вважаючи таке рішення відповідача про звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Дослідивши та надавши оцінку, за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплене право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 57 Конституції України, кожному гарантовано право знати свої права і обов'язки.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

З 16.10.2014 року набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року № 1682-VII (далі - Закон).

Відповідно до частини 1, 2 статті 1 даного Закону, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах, зокрема, верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальності відповідальності та гарантування права на захист.

Згідно частини статті 1 Закону, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо, крім іншого, інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування (пункт 10 частини 1 статті 2 Закону).

Відповідно до частин 1-4 статті 4 Закону, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Неподання заяви у строк, передбачений частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону.

Подання заяви, у якій особа повідомляє про те, що до неї застосовується заборона, зазначена у частині третій або четвертій статті 1 цього Закону, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після подання такої заяви та застосування до неї відповідної заборони.

Організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка (частина 4 статті 5 Закону).

Таким чином, Закон визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації), в той час, як механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону визначає Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 563 (далі - Порядок).

Згідно пункту 5 Порядку, керівник органу або голова суду згідно з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, приймає рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі (далі - початок проведення перевірки в органі), в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний структурний підрозділ).

Пунктом 6 Порядку закріплено, що рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному веб-сайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося раніше, відповідачем було видано наказ від 29.05.2015 року № 223 АГ «Про організацію та проведення перевірки», яким з 10.06.2015 року призначено відповідну перевірку та визначено відповідального за проведення перевірки - управління кадрового забезпечення Департаменту персоналу.

В той же час, порушуючи вимоги пункту 6 Порядку, відповідачем було розміщено зазначений наказ на своєму офіційному веб-сайті лише 19.06.2015 року, тобто вже після початку проведення перевірки та в період перебування позивача у відпустці.

Крім того, відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття заходів щодо доведення зазначеного наказу від 29.05.2015 року № 223 АГ до відома осіб, які підлягають перевірці, у тому числі позивача, в порядку визначеному Законом та Порядком.

При цьому, доводи відповідача щодо повідомлення позивача про початок перевірки та необхідність написання заяви, передбаченої Законом, у телефонному режимі, судом до уваги не приймаються та сприймаються критично, оскільки не підтверджені жодними належним та допустимими доказами (листами, телефонограмами тощо).

Виходячи з наведеного в сукупності, враховуючи недоведеність факту обізнаності позивача у законодавчо встановленому порядку про початок перевірки та необхідність написання заяви, передбаченої Законом, суд дійшов висновку, що саме з вини відповідача позивачем не було виконано вимог частини 1 та 2 статті 4 Закону, що призвело до його незаконного звільнення на підставі частини 3 статті 4 Закону. Відтак, наказ відповідача від 02.07.2015 року № 583-ОС про звільнення позивача підлягає скасуванню.

Згідно статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено (постанова Верховного Суду України від 28.10.2014 року).

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту незаконного звільнення позивача з займаної до такого звільнення посади, він підлягає поновленню на ній.

Також, виходячи з наведених норм, позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте, у зв'язку з неподанням сторонами довідки про заробітну плату для розрахунку відповідної суми, суд не має можливості вирішити дане питання.

При цьому, виходячи з положень статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зможе скористатися правом на отримання додаткового рішення в цій частині.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2, 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене в сукупності, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.07.2015 року № 583-ОС «По особовому складу».

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу житлово-експлуатаційного забезпечення управління житлового забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України з 03.07.2015 року.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду підлягає негайному виконанню у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу житлово-експлуатаційного забезпечення управління житлового забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України з 03.07.2015 року.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов