Справа № 825/3713/15-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3713/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В. Суддя-доповідач:Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації, в якому просила:

- визнати протиправними дії Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації у зв'язку з нездійсненням реєстрації інформаційних запитів від 09.11.2015 року, поданих її чоловіком ОСОБА_6;

- зобов'язати Відділ освіти Борзнянської районної державної адміністрації зареєструвати запити на інформацію, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», незалежно від того, яким способом вони надійшли.

Постановою Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації щодо не реєстрації інформаційних запитів ОСОБА_5 від 09.11.2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови Відділ освіти Борзнянської районної державної адміністрації (надалі також Відділ освіти або апелянт) зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що Відділ освіти не мав реальної можливості зареєструвати подані представником ОСОБА_5 (надалі також ОСОБА_5 або позивач) інформаційні запити, оскільки представником позивача при подані інформаційних запитів не було представлено документ, що посвідчує особу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2015 року чоловіком позивача ОСОБА_6 подано до Відділу освіти два запити на інформацію, в яких позивач просила відповідача надати копію (-ї) акта (-ів) виконаних робіт із реконструкції Комарівської загальноосвітньої школи I-III ступенів, проведеної у 2013 році та дані про те, із яких документів складається проектно-кошторисна документація з реконструкції Комарівської загальноосвітньої школи I-III ступенів, проведеної у 2013 році (а. с. 7).

Однак, вищевказані запити Відділом освіти зареєстровані не були.

10 листопада 2015 року листом за № 02-691 Відділ освіти повідомив ОСОБА_6, що у зв'язку із не пред'явленням останнім належним чином оформлених документів, що підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_5, його вимога про реєстрацію документів від імені іншої фізичної особи є необґрунтованою та задоволенню не підлягає (а. с. 8).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що реєстрації підлягають усі отримані розпорядником інформації запити на інформацію незалежно від форми їх подання (особисто запитувачем або його уповноваженою особою).

Разом з цим, згідно висновку суду першої інстанції, позовна вимога щодо визнання протиправними дій Відділу освіти не підлягає задоволенню оскільки Відділом освіти саме «дій» щодо не реєстрації інформаційних запитів позивача від 09.11.2015 року не вчинялось.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вийшов за межі позовних вимог і визнав протиправною бездіяльність Відділу освіти щодо не реєстрації інформаційних запитів ОСОБА_5 від 09.11.2015 року.

Крім того, суд першої інстанції вважає, що передчасною є вимога про зобов'язання Відділу освіти зареєструвати запити на інформацію, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», незалежно від того, яким способом вони надійшли, адже захисту підлягають виключно порушені права особи, а у суду відсутні повноваження щодо прийняття рішень на майбутнє. Відповідно до наданих доказів та задоволеної частини позовних вимог було розподілено судову витрати.

У відповідності до статті 1 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (надалі також Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

При цьому, усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина 4 статті 13 Закону № 2939-VI).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що норми Закону № 2939-VI є спеціальними порівняно з іншими нормативно-правовими актами, і саме вони мають регулювати правовідносини, пов'язані з доступом осіб до публічної інформації.

Обов'язок щодо реєстрації документів розпорядником інформації закріплено у статті 18 Закону № 2939-VI.

При цьому, частиною 3 статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Тобто, законодавцем визначені альтернативні форми подання запитувачами інформації запитів на інформацію, перелік яких не є вичерпним.

Вищевказане, у свою чергу, свідчить про те, що реєстрації підлягають усі отримані розпорядником інформації запити на інформацію незалежно від форми їх подання (особисто запитувачем або його уповноваженою особою).

При цьому, при поданні запиту особисто або через кур'єра особі, яка фізично передає запит розпоряднику, повертається копія запиту із штемпелем, у якому вписується дата надходження, номер запиту при реєстрації та вчиняється власноручний підпис працівником, що прийняв документ. У штемпелі також має бути зазначене повне найменування розпорядника. При поданні запиту через кур'єра надання йому формалізованих спеціальних повноважень не потребується (зокрема, у такої особи не можна вимагати довіреність чи інше підтвердження повноважень), оскільки подання запиту не створює для запитувача нових обов'язків.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Відділом освіти, всупереч положенням Закону № 2939-VI, не зареєстровано запити на інформацію, подані чоловіком позивача - ОСОБА_6, у зв'язку із відсутністю у останнього документів на підтвердженням його повноважень як представника ОСОБА_5

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 є визнання протиправними дій Відділу освіти щодо нездійснення реєстрації інформаційних запитів від 09.11.2015 року, поданих її чоловіком ОСОБА_6 колегія суддів зазначає наступне.

Вищевказана позовна вимога ОСОБА_5 не відповідає правовому способу захисту порушеного права, оскільки Відділом освіти саме "дій" щодо не реєстрації інформаційних запитів позивача від 09.11.2015 року не вчинялось.

Згідно з загальними засадами права дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У свою чергу, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Відділу освіти щодо нездійснення реєстрації інформаційних запитів від 09.11.2015 року, поданих її чоловіком ОСОБА_6, необхідно відмовити.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, є за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти щодо не реєстрації інформаційних запитів ОСОБА_5 від 09.11.2015 року.

Крім того, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що передчасною є вимога про зобов'язання Відділу освіти зареєструвати запити на інформацію, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», незалежно від того, яким способом вони надійшли, адже захисту підлягають виключно порушені права особи, а у суду відсутні повноваження щодо прийняття рішень на майбутнє.

Доводи апеляційної скарги, що Відділ освіти Борзнянської не мав реальної можливості зареєструвати подані представником ОСОБА_5 (надалі інформаційні запити), оскільки представник, не надавши відповідь на поставлені йому питання щодо наявності повноважень покинув приймальню та забрав із собою інформаційні запити, не залишивши їх копій колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на те, що підставою для відмови у реєстрації документів була відсутність повноважень у представника ОСОБА_5, а не залишення копій після відмови, що вбачається і з листа Відділу освіти від 10.11.2015 року.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа; якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до задоволеної частини вимог та документовано підтверджених судових витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності стягнення з Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 07 коп.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 22.02.2016 року.

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.