Справа № 826/17553/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/44833/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника позивача Сосєдової А.В.,

представника відповідача Вільгельм А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Ескалібур» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства «Ескалібур» до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Алєксєєнка Івана Олександровича, Головного державного інспектора інспекційного відділу №4 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Чуйкова Вадима Вікторовича про скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року Приватне підприємство «Ескалібур» (надалі - позивач, Підприємство) звернулось до суду з позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції ві від 22 жовтня 2013 року № 467/13 про накладення штрафу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Інспекція надіслала до суду клопотання про заміну сторони у справі в зв'язку з припиненням юридичної особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

На підставі даного клопотання та доданих до нього копій документів, судом було здійснено, відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), процесуальне правонаступництво - замінено відповідача у справі - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Заслухавши доповідь судді, представників позивача, відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією проведено позапланову перевірку у закладі громадського харчування «Лотос» (надалі - Об'єкт), що належить позивачу та розташований на земельній ділянці у Гідропарку міста Києва.

Перевіркою встановлено, що у 2009 році позивач самовільно збудував двоповерхову будівлю з прибудовою, яка, відповідно до ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», відноситься до ІІ категорії складності та експлуатується як заклад громадського харчування без прийняття в експлуатацію, що є порушенням частини першої статті 34, статті 36 та частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

1 серпня 2013 року на підставі виявлених порушень відповідачем винесено припис, яким Підприємству заборонено експлуатацію Об'єкта з 1 серпня 2013 року та зобов'язано усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку до 1 вересня 2013 року.

З метою перевірки виконання вимог припису від 1 серпня 2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку Підприємства, за результатами якої складено акт дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15 жовтня 2013 року, в якому зазначено, що заклад громадського харчування «Лотос» не експлуатується, проте пункт 2 вимог Припису від 1 серпня 2013 року в частині порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку не виконано, чим порушено підпункт «а» пункту 3 частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі зазначеного акта 15 жовтня 2013 року відповідачем складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким Позивача зобов'язано до 15 листопада 2013 року усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Також 15 жовтня 2013 року Інспекцією стосовно позивача складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким встановлено невиконання Підприємством вимог пункту 2 припису від 1 серпня 2013 року в частині порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

22 жовтня 2013 року Інспекцією прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №467/13, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено на нього штраф у сумі 11470,00 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, Підприємство звернулось до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки Підприємством не було виконано вимоги припису від 1 серпня 2013 року в частині усунення порушень.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямування на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені Законом України від 17 лютого 2011 року N 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон N 3038-VI).

Пунктом 1 статті 38 Закону N 3038-VI (в редакції від 19 вересня 2013 року, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що уразі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Згідно з підпунктом «а» пункту 3 частини четвертої статті 41 Закону N 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Отже, приписи посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю є обов'язковими для виконання.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбачена Законом України від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (надалі - Закон N 208/94-ВР).

Відповідно до статті1 Закону N 208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини шостої статті 2 Закону N 208/94-ВР суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Статтею 3 зазначеного закону визначено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю мають право його та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом N 208/94-ВР визначає Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244.

Відповідно до пунктів 2,4 зазначеного Порядку справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис.

Згідно з пунктами 6,7 Порядку питання про накладення штрафу розглядається в 15-денний строк з дня одержання протоколу про правопорушення. У разі потреби справа може розглядатися за участю представників суб'єкта містобудування, експертів, інших причетних до неї осіб.

Рішення про накладення штрафу оформлюється постановою про накладення на суб'єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку. У постанові зазначається розмір штрафу.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи, свідчить про те, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

Враховуючи невиконання припису Інспекції від 1 серпня 2013 року, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що постанова відповідача від 22 жовтня 2013 року №467/13 є правомірною.

Окрім того, необхідно зазначити, що припис Інспекції від 1 серпня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 жовтня 2013 року (справа № 826/13363/13-а) визнано правомірним, дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про законність і обґрунтованість постанови Інспекції від 22 жовтня 2013 року № 467/13 про накладення штрафу на Підприємство, оскільки позивачем не було виконано усі вимоги припису, який в судовому порядку визнано правомірним.

Отже, колегія суддів приходить до висновків, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними. Керуючись стаття ми 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Ескалібур» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.