Справа № 815/474/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/474/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська юридична академія» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Національного університету «Одеська юридична академія» (надалі по тексту - відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача по відмові у наданні публічної інформації та зобов'язати відповідача надати йому повний перелік працівників, що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.12.2015 року він звернувся до відповідача із запитом на отримання наступної публічної інформації: загальної кількості співробітників відповідача; повного переліку працівників відповідача, що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу. На вказаний запит позивачем було отримано відповідь, якою відповідачем у наданні повного переліку працівників із зазначенням їх ПІБ було відмовлено. Позивач вважає відмову незаконною, а дії відповідача неправомірними з огляду на те, що інформація про перелік співробітників, що отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів, та, відповідно, розмір їх заробітної плати, є публічною, оскільки згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях, які в цілому обґрунтовані тим, що Університет в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» не має право розпоряджатися і визначати долю інформації, що містить персональні дані на свій розсуд, оскільки використання інформації, що містить персональні дані можливе лише за персональної згоди осіб інформація про яких використовується та за наявності мети використання такої інформації.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 23.12.2015 року позивач звернувся до Національного університету «Одеська юридична академія» із інформаційним запитом на отримання публічної інформації (а.с. 6).

У зазначеному запиті позивач висловив прохання надати йому наступну інформацію:

- загальну кількість співробітників Національного університету «Одеська юридична академія» станом на дату розгляду запиту;

- повний перелік працівників Національного університету «Одеська юридична академія», що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

У відповідь на вищезазначений запит позивачем було отримано лист від Національного університету «Одеська юридична академія» від 29.12.2015 року, яким у наданні повного переліку працівників Національного університету «Одеська юридична академія», що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу було відмовлено (а.с. 7-8).

Позивач, вважаючи вищезазначену відмову незаконною, а дії відповідача неправомірними звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-ХІІ, інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 вказаного Закону, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.2 означеного Закону, його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформацію» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ст.14 означеного Закону розпорядники інформації, у тому числі, зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно зі ст.21 вказаного Закону України інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом з'ясовано, що ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» містить вичерпний перелік випадків, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Як встановлено судом, та зазначено вище, відповідач - Національний університет «Одеська юридична академія» відмовив ОСОБА_1 у наданні запитуваної інформації, у зв'язку з тим, що дана інформація містить персональні дані, а тому у відповідності до вимог Законів України «Про захист персональних даних» та «Про доступ до публічної інформації» відповідач не може без згоди суб'єктів персональних даних розповсюджувати вказану інформацію.

Водночас, з такою позицією відповідача погодитися неможливо, оскільки відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Оскільки Національний університет «Одеська юридична академія» є державним закладом та фінансується за рахунок бюджетних коштів, то інформація щодо осіб (прізвище, ім'я та по-батькові, займана посада, назва структурного підрозділу), які отримали ці кошти є публічною.

Згідно з ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження; кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Таким чином, суд вважає, що запитувана позивачем інформація не є конфіденційною та не є персональними даними, оскільки за допомогою цих відомостей конкретно ідентифікувати особу не уявляється можливим.

Отже, судом встановлено, що в даному випадку позивач - ОСОБА_1 звернувся до Національного університету «Одеська юридична академія» з Інформаційним запитом від 23.12.2015 року з метою отримання інформації лише щодо загальної кількості співробітників Національного університету «Одеська юридична академія» станом на дату розгляду запиту, та повного переліку працівників Національного університету «Одеська юридична академія», що повністю або частково отримують заробітну платню за рахунок державних коштів із зазначенням їх прізвища, ім'я та по-батькові повністю, займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу, котра, у розумінні положень ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», є публічною інформацією.

Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Таким чином, з урахуванням означених законодавчих приписів, судом встановлено, що відповідач - Національний університет «Одеська юридична академія», при наданні відповіді на Інформаційний запит ОСОБА_1 від 23.12.2015 року, діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними, та такими, що повністю ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, у зв'язку з тим, що судом встановлено протиправність дій Національного університету «Одеська юридична академія» щодо відмови у наданні інформації за запитом, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені та обґрунтовані, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, відповідно до приписів ч.1 ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська юридична академія» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Національного університету «Одеська юридична академія» щодо відмови у наданні інформації за інформаційним запитом на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 23.12.2015 року.

Зобов'язати Національний університет «Одеська юридична академія» надати ОСОБА_1 повний перелік працівників, що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (65039, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 23 лютого 2016 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 25 лютого 2016 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.