Справа № 345/3774/15-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 876/11657/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області щодо зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року, з 15.05.1987 року по 05.07.1994 року, з 22.02.1996 року по 13.08.1996 року, з 7.08.2001 року по 31.12.2014 року в одинарному розмірі неправомірними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зарахувати стаж роботи в районах Крайньої Півночі з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року, з 15.05.1987 року по 05.07.1994 року, з 22.02.1996 року по 13.08.1996 року, з -7.08.2001 року по 31.12.2014 року в пільговому обчисленні 1 рік за 1 рік 6 місяців та зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплату перерахованої пенсії з 08.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав те, що йому було призначено пенсію за віком. Згодом він дізнався, що відповідач виплачує йому пенсію у меншому розмірі, ніж передбачено Законом, оскільки він працював у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та районах Крайньої Півночі, а тому 08.09.2015 року він звернувся до відповідача із заявою про зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі в 1,5 кратному розмірі та проведення у зв»язку з цим відповідного перерахунку пенсії, з часу призначення пенсії. Отримавши відмову у проведенні перерахунку, він звернувся до суду із зазначеним позовом.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року та з 15.05.1987 року по 31.12.1990 року в пільговому обчисленні, а саме 1 рік роботи за один рік шість місяців неправомірними. Зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні період роботи з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року та з 15.05.1987 року по 31.12.1990 року з розрахунку за кожен рік один рік шість місяців, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та провести перерахунок розміру пенсії. Зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області провести виплату пенсії ОСОБА_1 у перерахованому розмірі з 08.09.2015 року, з врахуванням виплачених сум та надалі проводити виплату пенсії у перерахованому розмірі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, УПФУ в м. Калуші та Калуському районі оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за нормами законодавства держави на території якого вони проживають. Пільгове обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі проводилося до 31.12.1990 року відповідно до п. 5 прикінцевих положень «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». При наявності стажу роботи на Крайній Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.01.1991 року стаж особам обчислювався в одинарному розмірі, у зв»язку з тим, що з 01.01.1991 року не застосовується пільгове обчислення стажу роботи. Тому Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області немає жодних законодавчо обґрунтованих підстав для зарахування стажу роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.01.1991 року, а тому вимоги позивача про зарахування стажу в півтора кратному розмірі після 01.01.1991 року є безпідставними та необґрунтованими, а пенсія позивачу виплачується згідно чинного законодавства.

Також, апелянт зазначає, що зарахування спірних періодів роботи до трудового стажу в кратному обчисленні може мати місце через підтвердження цього періоду роботи укладеними договорами або іншими документами, які б засвідчували його право на пільги, передбачені чинним законодавством.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивачу була призначена пенсія за віком. 08.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі в 1,5 кратному розмірі, з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року, з 15.05.1987 року по 05.07 1994 року, з 22.02.1996 року по 13.08.1996 року та з 07.08.2001 року по 31.12.2014 року в пільговому обчисленні та провести перерахунок розміру пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу з 08.03.2015 року.

Листом № 301/Ш 15 від 11.09.2015 року (а.с. 10-11) ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії у зв»язку з тим, що в управління відсутні підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи, а саме 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців, в районах Крайньої Півночі: з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року, з 15.05.1987 року по 05.07 1994 року, з 22.02.1996 року по 13.08.1996 року та з 07.08.2001 року по 31.12.2014 року.

Як видно із копії трудової книжки (а.с. 13-20) позивач з 14.05.1984 року по 26.05.1986 року, з 15.05.1987 року по 05.07 1994 року, з 22.02.1996 року по 13.08.1996 року та з 07.08.2001 року по 31.12.2014 року працював в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі вахтово-експедиційним методом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для пільгового обчислення стажу в півтора кратному розмірі за період роботи ОСОБА_1 з 14 травня 1984 року по 26 травня 1986 року, з 15 травня 1987 року по 31 грудня 1990 року, оскільки з поданих ним документів видно, що він, працюючи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом від 10 лютого 1960 року.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є помилковим, виходячи з наступного.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об»єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п»ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Дана позиція кореспондується в постанові Верховного суду України від 27 жовтня 2015 року у справі №338/1079/14-а.

Таким чином, з наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області задовольнити, постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року у справі №345/3774/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.02.2016 року.