Справа № 809/2440/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Справа № 876/10068/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника відповідача Карабин М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізунь» та Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізунь» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ :

ТзОВ «Мізунь» 22.06.2015 року звернулося в суд з позовом до Долинської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2015 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 29.05.2015 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ «Мізунь» на суму 25100 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Мізунь» оскаржило його в апеляційному порядку. Просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу подано відповідачем, в якій просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не підлягає задоволенню, а ТзОВ «Мізунь» слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Мізунь», зареєстроване як юридична особа з 16.08.2002 року та перебуває на обліку, як платник податків, у Долинській ОДПІ з 21.08.2002 року. З 29.04.2015 року по 07.05.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Мізунь» з питань фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ант» в частині податку на додану вартість за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт за №804/09-05-22/32149452 від 15.05.2015 року, у відповідності до висновків якого податковим органом встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, ст. 198, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 100400,00 грн., в тому числі за липень 2014 року на суму 92600,00 грн., за серпень 2014 року - на суму 7800,00 грн.

За результатами проведеної перевірки, в зв'язку з встановленими порушеннями, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.05.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 150600,00 грн., в тому числі 100400,00 грн. за основним платежем та 50200,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України)..

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбання товарів (послуг) є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника, тобто обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 9 встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 жовтня 2015 року у справі № 21-1539а15.

Податковий орган робить висновок, що укладені позивачем договори про надання маркетингових послуг не пов'язані із його господарською діяльністю, а тому сплачені за ними суми не можуть враховуватись у складі податкового кредиту з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Колегія суддів такі доводи відповідача до уваги не бере, оскільки, договір про надання маркетингових послуг № 15 від 26.06.2015 року було укладено позивачем з метою збільшення обсягів реалізації товару, також платник подав суду копії договору про надання послуг від 26.06.2014 року № 15, специфікацію №1 до вказаного договору, акти надання послуг від 28.08.2014 року, від 29.08.2014 року, від 30.08.2014 року, від 31.08.2014 року, копію платіжного доручення від 03.09.2014 року про оплату послуг у безготівковому порядку в сумі 168000,00 грн., в тому числі ПДВ - 28000,00 грн., а також копію звіту маркетингового дослідження.

Згідно підпункту 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України, маркетингові послуги (маркетинг) - це послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Колегія суддів вважає, що проведення маркетингових досліджень було здійснено для господарської діяльності позивача, що підтверджує його аналіз та відповідна спеціалізація, оскільки позивач постачає воду як сировину для виготовлення горілок ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», яка є власником ТМ Хортиця та ТМ Мороша, що безпосередньо і досліджувалось в наданих маркетингових послугах і були здійснені контрагентом ТОВ «Мізунь».

Також позивачем на підтвердження правомірності віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість надано договір №26 від 27 червня 2014 року на виконання робіт (надання послуг), а саме: послуг по підготовці території для прокладки господарського питного трубопроводу, послуг з проведення лінії електропередач водозабору, зварювальних робіт, протокол №1 про погодження договірної ціни на послуги по підготовці території для прокладки господарського питного трубопроводу на суму 187200,00 грн., в т. ч. ПДВ 31200,00 грн.; послуг з проведення лінії електропередач водозабору на суму 163200,00 грн., в тому числі ПДВ 27200,00 грн., зварювальних робіт на суму 84000,00 грн., в т.ч. ПДВ 14000,00 грн., а також акти про надання послуг на вказані суми. Крім цього, позивачем на підтвердження здійснення оплати по даному договору надано також платіжні доручення та податкові накладні.

Колегія суддів вважає, що позивачем надані документи щодо будівництва трубопроводу, на підтвердження господарських правовідносин, а саме: договір оренди земельної ділянки, зовнішньоекономічний контракт на придбання труб, договори на розробку проектно-технічної документації, авторський нагляд за будівництвом, технічний нагляд, робочі проекти господарського питного трубопроводу, документи про встановлення зон санітарної охорони водозабору, проект зовнішніх електричних мереж.

Надані докази, що підтверджують реальні наміри та дії позивача, спрямовані на будівництво господарського питного трубопроводу в урочищі Лисинець, який є необхідний у господарській діяльності ТзОВ «Мізунь» договір оформлений у встановлений законодавством спосіб, на виконання та з дотриманням вимог податкового законодавства складені первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, тобто виконані всі умови для формування податкового кредиту.

Таким чином, послуги, які надавались контрагентом позивача, на думку суду були направлені на виконання функцій, які у сукупності надали можливість позивачеві здійснити господарську діяльність та отримати прибуток. Між ТзОВ «Мізунь» та ТзОВ «НВП АНТ» були укладені договори на виконання послуг, які були виконані у повному обсязі, що підтверджується податковими накладними, актами про надання послуг. Оплата за вказані послуги здійснена у повному обсязі, що підтверджується розрахунковими документами.

Щодо висновку Долинської ОДПІ про нереальність вчинення господарської операції, суд не погоджується з огляду на те, що вимоги законодавства при укладанні та виконанні угод з ТОВ «НВП АНТ» не порушувались, укладені угоди мали реальний характер та були спрямовані на отримання правових наслідків.

Матеріалами справи підтверджено, що виїзна позапланова документальна перевірка ТзОВ «Мізунь» здійснювалася за наслідками перевірки ТОВ «Науково-виробниче підприємство АНТ», які відображені в акті ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВП АНТ» (код ЄДРПОУ №4631713) №_/04-63-22-03/34631713 від 19.11.2014 року.

Згідно акту перевірки ТОВ «НВП АНТ» у нього відсутні податкові зобов'язання по ТОВ «Мізунь», тобто не підтверджено факту поставки товару на користь ТОВ «Мізунь».

ТОВ «Науково-виробниче підприємство АНТ» не погодилося з результатами перевірки та оскаржило дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який постановою від 18.12.2014 року по справі № 804/19647/14 позов ТОВ «Науково-виробничого підприємства АНТ» до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнив, яка була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 23.06.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Колегія суддів дійшла висновку, що Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не надала суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її апеляційна скарга та її заперечення, які спростовані судом, і не довела правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яке є протиправним і підлягає скасуванню, відтак позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст.94 КАС України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року про відкриття апеляційного провадження Долинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області відстрочено сплату судового збору до вирішення спору по суті за подання апеляційної скарги у розмірі 3313,20 грн.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізунь» - задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 року у справі № 809/2440/15 - скасувати та прийняти нову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізунь» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 29.05.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України в межах асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізунь» сплачений судовий збір у сумі 3614 грн. 40 коп. (три тисячі шістсот чотирнадцять грн. сорок коп.).

Стягнути з Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3313 грн. 20 коп. ( три тисячі триста тринадцять грн. двадцять коп.) - за реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38007573, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, код класифікації доходів бюджету - 22030001, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги, Львівський апеляційний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено 18.02.2016 року