Справа № 2-а-41/10
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№2-а-41/10
Провадження №-
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

при секретарі Гармаш-Лящинська М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинення певних дій та стягнення шкоди заподіяної неправомірними діями,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними дій відповідача в частині нарахування та виплати допомоги на оздоровлення в розмірах значно нижчих ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязання відповідача в місячний термін сплатити на її користь матеріальну шкоду, спричинену неправомірними нарахуваннями щорічної допомоги відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязання відповідача надалі при нарахуванні щорічної допомоги керуватися ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.1-5). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 1 групи, захворювання повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена виплата щорічної разової допомоги на оздоровлення органами соціального захисту населення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати. Вказує, що звернулась 07.09.2009 року до відповідача з проханням перерахувати та сплатити за 2006 2009 роки щорічну допомогу та надати довідку, які були сплачені суми коштів щорічної допомоги за 2006 2009 роки. 11.09.2009 року отримала лист, де в перерахунку та виплаті недоплаченої щорічної допомоги відмовлено та зазначено, що щорічні виплати були здійснені: 13.06.2006 року у сумі 120 грн., 19.02.2007 року у сумі 120 грн., 28.02.2008 року у сумі 120 грн., 06.02.2009 року у сумі 120 грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» встановлено мінімальна заробітна плата на момент виплати щорічної допомоги в розмірі 350 грн., Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» встановлено мінімальна заробітна плата на момент виплати щорічної допомоги в розмірі 400 грн., Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» встановлено мінімальна заробітна плата на момент виплати щорічної допомоги в розмірі 515 грн., Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено мінімальна заробітна плата на момент виплати щорічної допомоги в розмірі 605 грн. Тобто щорічна допомога на оздоровлення складає 8870 грн. ((350х5)-120)+(400х5)-120)+(515х5)-120)+(605х5)-120).

В судовому засіданні позивачка позов уточнила, просила п.3 викласти в такій редакції зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради перерахувати розмір допомоги на оздоровлення і виплатити їй недодану різницю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат станом на момент здійсненої виплати з урахуванням виплаченої грошової допомоги, в інший частині підтримала в повному обсягу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, відповідно до письмових заперечень (а.с.17-19), в яких просить відмовити в задоволенні позову. Посилається, що допомога на оздоровлення нараховувалась органами соціального захисту населення позивачу за 2006 - 2009 роки у розмірі 120 грн. в порядку, передбаченому Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рахунок коштів, виділених на ці потреби з Державного бюджету України.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, як потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалід І групи, що підтверджується посвідченням (а.с.6).

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про розмір допомоги на оздоровлення позивачу було відомо з 13.06.2006 року, оскільки позивач отримував вищевказану допомогу у встановленому розмірі, однак до суду позивач звернувся лише в листопаді 2009 року, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Позивач в своєму адміністративному позові не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В своїх письмових запереченнях представник відповідача наполягав на відмові у задоволені адміністративного позову в частині позовних вимог, за період, який передує річному строку звернення з адміністративним позовом в звязку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача в частині нарахування та виплати допомоги на оздоровлення в розмірах значно нижчих ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 13.06.2006 року по 31.12.2008 року, зобовязання відповідача перерахувати розмір допомоги на оздоровлення і виплатити недодану різницю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат станом на момент здійсненої виплати з урахуванням виплаченої грошової допомоги за період з 13.06.2006 р. по 31.12.2008 року задоволенню не підлягають у звязку з тим, що позивач пропустив без поважних причин процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений законом.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-ВР від 06.06.1996 року, а саме ч. 4 ст. 48, передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення вищезазначеній категорії осіб у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» мінімальна заробітна плата на момент виплати щорічної допомоги на оздоровлення, а саме на 06.02.2009 року складала 605 грн.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради в лютому 2009 року було виплачено позивачу, на підставі Постанови КМУ від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 120 грн., про що свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради (а.с.10).

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, на думку суду, при визначенні позивачеві розміру допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо відмови в перерахуванні та виплаті позивачу за 2009 рік щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково: визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в 2009 році, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача перерахувати розмір допомоги на оздоровлення за 2009 рік і виплатити ОСОБА_1 недодану різницю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат станом на момент здійсненої виплати з урахуванням виплаченої грошової допомоги; в решті позовних вимог відмовити.

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача надалі при нарахуванні щорічної допомоги керуватися ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Також, право звернення до адміністративного суду визначено ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України, у відповідності до вимог якої до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Оскільки позивач відноситься до особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення (а.с.6), відповідно до п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167, 257 КАС України, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в 2009 році, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради перерахувати розмір допомоги на оздоровлення за 2009 рік і виплатити ОСОБА_1 недодану різницю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат станом на момент здійсненої виплати з урахуванням виплаченої грошової допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 25.01.2010 року.

Суддя О.Г. Деркач