Справа № 815/2200/15
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2016 р. м. Київ К/800/43056/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Південного наукового центру Національної академії наук України і Міністерства освіти і науки України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі за позовом Південного наукового центру Національної академії наук України і Міністерства освіти і науки України до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

встановив:

Південний науковий центр Національної академії наук України і Міністерства освіти і науки України звернувся з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування: припису від 19 березня 2015 року та постанови № 15 від 31 березня 2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 12 січня 2015 року начальник СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області в межах кримінального провадження № 000123 від 12 січня 2015 року виніс постанову про проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час проведення будівельних робіт за адресою: м. Одеса, провулок Удільний, 6.

26 лютого 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України виданий наказ № 104, яким призначені до проведення позапланові перевірки з питань дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності під час проведення будівельних робіт, в тому числі на об'єкті за адресою: м. Одеса, провулок Удільний, 6. Проведення вказаної перевірки доручено Департаменту ДАБК в Одеській області.

19 березня 2015 року посадовими особами Департаменту проведена перевірка дотримання законодавства на об'єкті за адресою: м. Одеса, провулок Удільний, 6, - за результатами якої встановлені порушення ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме: влаштування внутрішніх стінових перегородок, а також внутрішні оздоблювальні роботи, монтаж елементів скляних фасадів на прибудованих приміщеннях (виконання будівельних робіт). Також на вищевказаному об'єкті виконуються будівельні роботи з грубим відхиленням від затверджених проектних рішень; запроектована будівля відповідно до вихідних даних мала бути 12-ти поверхова, а фактично є 14-ти поверховою; впритул до 14-ти поверхового будинку зведено 15-ти поверхову прибудову, що підтверджується актом перевірки від цієї дати.

Матеріали перевірки не були підписані посадовими особами позивача, в зв'язку із чим на їхню адресу листом від 20 березня 2015 року № 05/1-2889 направлені акт перевірки від 19 березня 2015 року, протокол про порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності від 19 березня 2015 року та припис про усунення виявлених порушень законодавства від 19 березня 2015 року, які отримані посадовими особами позивача 30 березня 2015 року.

За результатами розгляду матеріалів перевірки керівником Департаменту прийнята постанова № 15 від 31 березня 2015 року, якою позивача за порушення ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» на підставі п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 54 180 грн.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач заявив цей позов.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутні підстави для висновку про протиправність дій відповідача з проведення перевірки та прийняття оскаржуваних актів. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, перевірка правомірно проводилась на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 408 від 13 серпня 2014 року. При цьому, суди вказали, що дана постанова не втратила чинність а її положення застосовуються на виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" .

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів передчасними.

Статтею ст. 31 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» від 13 серпня 2014 року № 408:

«У зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами Кабінет Міністрів України постановляє:

1. Установити, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком (за винятком перевірок стану підготовки до роботи енергетичних об'єктів суб'єктів електроенергетики та суб'єктів відносин у сфері теплопостачання) здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження.

2. Надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України».

Пунктом 8 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Утім, на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» Кабінет Міністрів України не приймав постанови, аналогічній 2014 року, а відтак висновки судів про застосування положень постанови № 408 до правовідносин 2015 року не ґрунтуються на законних підставах.

Водночас, здійснивши аналіз вказаних вище норм права, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Наведене очевидно вказує на те, що будь які інші, окрім цих, положення, що мають місце в підзаконних актах: застереження, виключення чи випадки, які не відповідають закону, що має вищу юридичну силу, не застосовуються судом відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України.

Між тим, суди обох інстанцій на вказані недоліки уваги не звернули.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Таких висновків необхідно дотримуватися судам під час ухвалення рішень.

Згідно із ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення, або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо), та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Між тим, як вбачається зі змісту судових рішень, суди розглянули справу з порушенням цих норм, оскільки не надано відповідь, чому суд обрав іншу норму права (закону), а також чому не застосував правовий наслідок, передбачений нею.

За таких обставин, при новому розгляді справи суди мають дати оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами спору у 2015 році із врахуванням положень закону, що їх регулює.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то скаргу позивача слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Південного наукового центру Національної академії наук України і Міністерства освіти і науки України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: