Справа № 815/94/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/94/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.,

представника позивача - Бевза К.І., за довіреністю

представника відповідача - Жаворонкова С.М., за довіреністю

представника відповідача - Найя Н.В., за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 17.08.2015 року №, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 17.08.2015 року № про визначення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 123 732 376 грн.,

- визнати незаконною та скасувати нараховану пеню у розмірі 22 622 932,71 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне.

19.08.2015 року ТОВ «Інтертелеком» отримано податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 17.08.2015 року №, розрахунок штрафних фінансових санкцій та лист СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС від 17.08.2015 року №822/10/28-08- 42/10 з повідомленням про нарахування податковим органом пені.

ТОВ «Інтертелеком» в порядку ст. 56 Податкового кодексу України та Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №848 від 25.12.2013 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 січня 2014 року за №99/24876, оскаржував вище зазначене податкове повідомлення-рішення.

02.11.2015 року ТОВ «Інтертелеком» отримано рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.10.2015 року № 24403/10/28-10-10-4-33, згідно якої скаржнику відмовлено у задоволенні скарги.

04 січня 2016 року ТОВ «Інтертелеком» отримано рішення про результати розгляду вторинної скарги від 30.12.2015 року №28159/6/99-99-10-01-04-25, згідно якої скаржнику відмовлено у задоволенні скарги.

ТОВ «Інтертелеком» не погоджується оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням вважає його незаконним, оскільки воно прийняте за результатами перевірки незаконність призначення якої встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року по справі №815/3615/15, що набрала законної сили.

Також, позивач не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки та рішеннями за результатами розгляду заперечень та скарг ТОВ «Інтертелеком», оскільки вони містять надумані висновки і є такі, що суперечать вимогам діючого податкового законодавства, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та фактичним обставинам справи.

Твердження, викладені в акті перевірки містять у собі грубе нехтування вимогами Угоди між Урядом СРСР та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, підписаної 29.10.1982 року, згоду на обов'язковість якої Верховна Рада України надала шляхом прийняття Закону України від 12 вересня 1991 року №1543-XII «Про правонаступництво України», Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, ратифікованої Законом України від 4 липня 2013 року №412-VII та діючого Податкового кодексу України.

При розгляді заперечень податковий орган, знехтував наданими ТОВ «Інтертелеком» листами від 31.15.2015 року, які містять компетентну відповідь публічного аудитора своїх кредиторів компанії BDO Ltd. про правомірність застосування ТОВ «Інтертелеком» понижуючих ставок оподаткування, передбачених Міжнародною Угодою та Міжнародною конвенцією, при обчисленні та сплаті податку з відсотків, виплачених ТОВ «Інтертелеком» на адресу своїх кредиторів.

Усі описані вище обставини свідчать про повну протизаконність та безпідставність оскаржуваного рішення, а також про те, що єдиною причиною для його прийняття стало існування попередньої змови серед працівників органів ДФС України, спрямованої на те, щоб у будь-який спосіб, не дивлячись на вимоги діючого законодавства і існуючі документальні докази, спричинити шкоду позивачу та вчинити на нього тиск.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (Том 1 а.с. 3-25).

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях до адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 21.09.1998 року (том. 2 а.с.28).

13.10.1998 року ТОВ "Інтернаціональні телекомунікації" взято на податковий облік в СДПІ з обслуговування ВП у м. Одесі МГУМ (том. 2 а.с.29).

З 29.06.1999 року позивач є платником податку на додану вартість (том. 2 а.с.30).

30.07.2015 року фахівцями СДПІ з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління ДФС, на підставі наказу №38 від 10.06.2015 року «Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Інтертелеком"» та направлень від 10.06.2015 року №28, №29, №30 проведено виїзну позапланову документальну перевірку.

За результатами проведеної перевірки складено акт №17/28/-08-42/30109015 від 30.07.2015 року «Про результати виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Інтертелеком" з питань підтвердження взаєморозрахунків з контрагентами Gamercy Limited (Республіка Кіпр), Quirino Limited (Республіка Кіпр), за період з 01.04.2011 року по 31.12.2014 рік» (Том 2 а.с. 5-23).

Згідно з висновком зазначеного акту за ТОВ "Інтертелеком" в тому числі встановлено порушення вимог п.п 153.1.2 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження суми здійснених виплат доходів нерезидентам Gamercy Limited, Quirino Limited на загальну суму 73 169 грн., п. 103.2 ст.103, п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до неутримання податку на доходи нерезидентів Gamercy Limited, Quirino Limited, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 103 178 332, 00 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі міжрегіонального головного управління ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 17.08.2015 року №, яким підприємству визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 123 732 376 грн., та нараховано пеню у розмірі 22 622 932,71 грн. (Том 3 а. с. 175-176).

Позивач оскаржував вище зазначене податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, яке за результатами розгляду скарг залишено без змін, що стало підставою звернення позивача до суду із зазначеним адміністративним позовом (Том 3 а.с. 177-182, 189-194, 195-205).

До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з пунктом 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пункт 79.1 статті 79 Податкового кодексу України встановлює, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом встановлено, що підставою для проведення виїзної позапланової документальної перевірки став наказ СДПІ з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління ДФС № 38 "Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Інтертелеком" () від 10.06.2015 року.

Правомірність прийняття цього наказу та дії фахівців СДПІ з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління ДФС щодо проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Інтертелеком", внаслідок яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, були предметом розгляду Одеським окружним адміністративним судом у справі № 815/3615/15.

Дослідивши надану представником позивача постанову Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/3615/15 від 06.07.2015 року, з відміткою про набрання законної сили судом встановлено, що наказ "Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Інтертелеком" ()" № 38 від 10.06.2015 року визнаний протиправним та скасований, а дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби щодо проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Інтертелеком" визнані протиправними.

Враховуючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та нарахована пеня прийняті (нараховані) на підставі перевірки, яка проведена з порушенням вимог Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що рішення прийняті за результатами такої перевірки не несуть правових наслідків, а отже належать до скасування.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій.

Згідно з ч. 1 ст.. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо встановлених СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС в акті перевірки порушень ТОВ "Інтертелеком" вимог п. 103.2 ст.103, п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями суд вважає необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини регулюються Угодою укладеною між Урядом СРСР та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, підписаної 20.10.1982 року (далі по тексту - Міжнародна Угода від 20.10.1982 року), згоду на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, шляхом прийняття Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року №1543-XII, Конвенцією ратифікованою Законом України від 04.07.2013 року №412-VII між урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (далі по тексту - Міжнародна Конвенція), та Податковим кодексом України.

Так, ст.1 Міжнародної Угоди від 20.10.1982 року встановлено: «Настоящее Соглашение применяется к лицам, которые для целей налогообложения рассматриваются как имеющие постоянное местопребывание в одном или в обоих Договаривающихся Государствах.

Для целей настоящего Соглашения термин "лицо с постоянным местопребыванием в одном Договаривающемся Государстве" означает лицо, которое в соответствии с законодательством этого Государства подлежит налогообложению в нем на основе проживания, местонахождения, наличия фактического руководящего органа или другого аналогичного критерия.

Термин "лицо с постоянным местопребыванием в обоих Договаривающихся Государствах" означает лицо, рассматриваемое для целей налогообложения как имеющее постоянное местопребывание в каждом из Договаривающихся Государств в течение одного и того же периода времени».

Статтею 8 Міжнародної Угоди від 20.10.1982 року передбачено, що: «Проценты, получаемые из источников в одном Договаривающемся Государстве лицом с постоянным местопребыванием в другом Договаривающемся Государстве, не подлежат налогообложению в первом Государстве. Термин "проценты" в настоящей статье означает доходы от ссуд, банковских вкладов, государственных займов, долговых обязательств, а также любые иные виды доходов, которые, для целей налогообложения, подлежат такому же режиму, как проценты, в соответствии с законодательством того Договаривающегося Государства, в котором лицо, выплачивающее такие доходы, имеет постоянное местопребывание».

Частиною 1 ст. 4 Міжнародної Конвенції встановлено, для цілей цієї Конвенції термін "резидент Договірної Держави" означає будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця управління, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію, а також включає цю Державу і будь-яку її адміністративно-територіальну одиницю чи місцевий орган влади. Цей термін, проте, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі лише стосовно доходів із джерел у цій Державі.

Згідно з п.3.2 ст. 3 Податкового кодексу України, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Ознайомившись зі змістом Міжнародної Угоди укладеної між Урядом СРСР та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування доходів та майна, суд погоджується з позицією позивача, що приписи зазначеної міжнародної угоди не містять вимог щодо наявності у особи з постійним місцезнаходженням у іншій договірній Державі обов'язку бути беніфіціарним (фактичним) отримувачем доходів у зв'язку з чим вважає, що Податковий орган в даному випадку мав керуватися приписами міжнародного договору у відповідності до п. 3.2 ст. 3 Податкового кодексу України.

Також, суд вважає обґрунтованою позицією позивача, що оскільки умовами кредитних договорів встановлено право на отримання доходів у вигляді відсотків лише кредиторами, які не належать до агентів, номінальних власників або посередників, а також не породжують прав та обов'язків щодо третіх осіб, отже Gamercy Limited та Quirino Limited не підпадають під дію абз. 2 п. 103.3 ст. 103 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 103.2 ст. 103 Податкового кодексу України передбачено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Згідно з п. 103.3 ст. 103 Податкового кодексу України, доходів у вигляді відсотків (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Пунктом 103.4. ст. 103 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Згідно умов кредитних договорів, судом встановлено, що Gamercy Limited та Quirino Limited є нерезидентами України, які мають право на отримання доходів у вигляді відсотків отриманих із джерел в Україні, а отже підпадають під поняття бенефіціарний отримувач.

Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що ТОВ "Інтернаціональні телекомунікації" своєчасно надавало до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС документи, що підтверджують, що Gamercy Limited та Quirino Limited є резидентами Республіки Кіпр, з якою укладено міжнародний договір України, а отже встановлені вище обставини дають підстави вважати, що висновки викладені в акті перевірки щодо порушення ТОВ "Інтернаціональні телекомунікації" вимог п. 103.2 ст.103, п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, що призвело до неутримання податку на доходи нерезидентів Gamercy Limited, Quirino Limited, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 103 178 332, 00 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною та скасування нарахованої пені у розмірі 22 622 932,71 грн., суд дійшов висновку, що зазначена позовна вимога сформована некоректно і фактично зводиться до оскарження дій відповідача по нарахуванню пені. Тому в даному випадку суд вбачає наявність ознак протиправних дій з боку податкового органу щодо нарахування зазначеної пені, у зв'язку з чим вважає за необхідним визнати протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" пені у розмірі 22 622 932,71 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,72, 86,159-164,167,224-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби форми "Р" від 17.08.2015 року №.

3. Визнати протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" пені у розмірі 22 622 932,71 (двадцять два мільйони шістсот двадцять дві тисячі дев'ятсот тридцять дві гривні) 71 коп.

4. Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні телекомунікації" () судові витрати у сумі 2 195 329 (два мільйони сто дев'яносто п'ять тисяч триста двадцять дев'ять гривень) 64 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко

.