Справа № 813/6231/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року справа № 813/6231/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої - судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання - Бугара М.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу № 2848 від 15.10.2015р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Сихівського РВ ЛМУ УМВС" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого ОСОБА_1 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, наказу № 798 о/с від 06.11.2015р."По особовому складу" щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за ст. 64 п."є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вчинений проступок не спричинив жодних негативних наслідків, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ як крайній захід дисциплінарного впливу застосовано до позивача без врахування всіх обставин справи, не відібрано пояснення в особи, що притягувалась до дисциплінарної відповідальності, на момент прийняття наказу № 798 о/с від 06.11.2015р."По особовому складу" позивач перебував на листку непрацездатності. Таким чином оскаржувані накази підлягають скасуванню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, подав додаткові докази, просить позов задовольнити.

Представник відповідача подала заперечення проти позову, суть яких зводиться до того, що підставою для прийняття спірного наказу є висновок службового розслідування від 28.09.2015р. за фактом неналежного реагування працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС на повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, яким встановлено зловживання позивачем своїм службовим становищем з метою отримання матеріальної вигоди, а також порушення правил етичної поведінки працівника органу внутрішніх справ.

В запереченнях зазначено, що вина позивача в порушенні службової дисципліни матеріалами службового розслідування, у чіткій відповідності до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, доведена повністю, що підтверджується доказами, зібраними під час проведення службового розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано всі обставини, тому дії відповідача в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є правомірними і вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, ОСОБА_1, проходив службу в органах внутрішніх справ з вересня 2010 року і на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ перебував на посаді слідчого СВ Сихівського районного відділу ЛМУ ГУМВС Україхни у Львівській області.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 2848 від 15.10.2015р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС" (п.1) за порушення вимог п.п. 2.4., 3.11.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 № 1050, отримавши повідомлення про крадіжку мобільного телефону, нереєстрацію його в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України, невнесення вищевказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, усупереч вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 40, 56, 214 КПК України, порушення вимог розділу 4, п. 2.3 правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012р. № 155 та ст.ст. 38, 42 ЗУ "Про запобігання корупції", нехтування процесуальними та моральними нормами, порушення ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції", будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, використання службових повноважень та пов'язані із цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Підставою для вказаного наказу є висновок службового розслідування від 28.09.2015р., що було проведене на підставі отриманого 11.09.2015р. рапорту першого заступника начальника - начальника СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області капітана міліції Ткачика А.Б. про вчинення можливих неправомірних дій слідчим СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_1 та відповідно до наказу ГУ МВСУ у Львівській області № 2532 від 14.09.2015р. «Про призначення службового розслідування».

Згідно із вказаним висновком службового розслідування від 28.09.2015р., встановлено, що 11.09.2015р. надійшов рапорт першого заступника начальника - начальника СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області капітана міліції Ткачика А.Б. про вчинення можливих неправомірних дій слідчим СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_1, які виявились у тому що в липні 2015року (точна дата невідома) до слідчого ОСОБА_1 звернулась його знайома яка попросила останнього відшукати її мобільний телефон марки "Айфон 5". В подальшому слідчий невідомо за яких обставин відшукав даний телефон та не повернувши його власниці продав невідомій особі за що отримав грошові кошти. Крім того, стало відомо, що за фактом крадіжки чи втрати вказаного мобільного телефону внесено відомості до єдиного обліку Галицьким РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Так, зокрема у Галицькому РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області зареєстровано заяву громадянки ОСОБА_4 від 02.09.2015р. з приводу втрати мобільного телефону марки "Айфон 5" ІМЕІ 04916 в центральній частині міста 16.07.2015р. У даній заяві ОСОБА_4 зазначила, що з приводу даної події раніше до правоохоронних органів не зверталась.

В ході проведення службового розслідування ОСОБА_4 пояснила, що з приводу втрати мобільного телефону у приватному режимі зверталась до свого знайомого ОСОБА_1 щодо можливого його розшуку. Оскільки інформації отримано не було, вона написала заяву про втрату телефону до Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області. В подальшому телефон їй було повернуто працівниками райвідділу, про що надано розписку від 10.09.2015р.

В подальшому службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 звертався до співробітників карного розшуку Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області з проханням допомогти у розшуку мобільного телефону "Айфон 5" ІМЕІ 04916. Після розшуку телефону, який здійснили оперуповноважені СКР Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ лейтенанти міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_1 продав його своєму візуальному знайомому. Після отримання заяви ОСОБА_4 про втрату телефону від 02.09.2015р., останній телефон було повернуто працівниками Галицького РВ ЛМУ до яких поступила офіційна заява.

У зв'язку із наведеним, при проведені службового розслідування комісія дійшла висновку що ОСОБА_1 порушено вимоги п.п. 2.4., 3.11.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 № 1050, оскільки отримавши повідомлення про крадіжку мобільного телефону, не зареєстрував його в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України, не вніс вищевказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, усупереч вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 40, 56, 214 КПК України, а також порушив вимог розділу 4, п. 2.3 правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012р. № 155 та ст.ст. 38, 42 ЗУ "Про запобігання корупції", знехтував процесуальними та моральними нормами, порушив ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції", будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, використав службові повноваження та пов'язані із цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Згідно листа Прокуратури Львівської області від 09.11.2015р. за матеріалами проведеного УВБ у Львівській області ДВБ МВС України службового розслідування щодо вчинення неправомірних дій стосовно ОСОБА_4 (висновок від 28.09.2015р.) до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень не вносилось, досудове розслідування не здійснювалось.

За результатами проведеного службового розслідування видано оскаржуваний в частині наказ ГУМВСУ у Львівській області № 2848 від 15.10.2015р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС" згідно якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

04.11.2015р. на адресу позивача скеровано лист з повідомленням прибути на засідання атестаційної комісії, що відбудеться 06.11.2015р. Також про засідання атестаційної комісії позивач був повідомлений у телефонному режимі, на що ОСОБА_1 відповів що не зможе бути присутнім оскільки перебуває на лікарняному, про що складено акт від 05.11.2015р.

Відповідно до п. 4.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2005 року №181 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 травня 2005 р. за № 559/10839, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, при атестуванні слід дотримуватися такого порядку:

- працівник, який атестується, заздалегідь попереджається про час та місце засідання атестаційної комісії;

- атестаційний лист розглядається на засіданні атестаційної комісії у присутності працівника. Атестаційна комісія має право робити запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності особи, яка атестується;

- якщо особа рядового і начальницького складу, яка атестується, не з'явилася на засідання атестаційної комісії без поважних причин, то комісія може провести атестування за її відсутності, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії та атестаційному листі. Витяг з протоколу разом з атестаційним листом долучається до особової справи.

На засіданні атестаційної комісії, що відбулось 06.11.2015р. прийнято рішення, що лейтенант міліції ОСОБА_1 слідчий Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області не відповідає займаній посаді та рекомендовано звільнити з органів внутрішніх справ.

Однак, як передбачено наведеним нормативно-правовим актом засідання атестаційної комісії за відсутності працівника який атестовується може проводитись лише за відсутності такого без поважних причин. Однак актом від 05.11.2015р. зафіксовано неможливість прибуття ОСОБА_1 з поважних причин - перебування на листку непрацездатності.

Даного факту у протоколі атестаційної комісії не зафіксовано, що свідчить про порушення порядку проведення атестації та прийняття відповідно рішення про те, що позивач не відповідає займаній посаді.

Також на засіданні атестаційної комісії питання причин відсутності ОСОБА_1 не обговорювалось. При цьому до матеріалів справи долучено копії листків тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 з 11.09.2015р. по 06.11.2015р.

21.10.2015р. громадянкою ОСОБА_4 скеровано заяву на ім'я начальника УВБ ГУМВС у Львівській області про те, що вона товаришувала з ОСОБА_1 а тому звернулась до нього, щоб він допоміг віднайти загублений телефон. Якщо він його віднайде, то може розпоряджатись ним на власний розсуд, оскільки великої цінності для неї не мав. Однак через місяць часу вони з ОСОБА_1 посварились та не підтримували зв'язку, через що вона не знала що він знайшов телефон, а тому звернулась із заявою до Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області щодо розшуку телефону. Телефон знайшли та повернули їй, претензій до ОСОБА_1 у неї немає, непорозуміння що виникло між ними вичерпано.

Вказаному факту атестаційною комісією також не надано належної оцінки.

Судом також встановлено, що в ході проведення службового розслідування пояснення в особи, що притягалась до дисциплінарної відповідальності не відбирались, складено акти про повідомлення в телефонному режимі прибути для надання пояснень, а також складено довідку що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному.

Незважаючи на наведене відповідачем 06.11.2015р. прийнято наказ № 798 о/с "По особовому складу" згідно якого позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.64 "є" (за порушення дисципліни), підстава - наказ ГУ МВСУ у Львівській області № 2848 від 15.10.2015р.

При цьому, як уже встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами - на дату звільнення, а саме прийняття наказу по особовому складу, позивач перебував на листку непрацездатності. Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Конституції України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Із наведеними нормами Конституції України кореспондуються норми, закріплені у ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відносини публічної служби з приводу прийняття громадян на службу в органи внутрішніх справ, її проходження та звільнення з неї урегульовані спеціальним законодавством, до якого належать: Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затверджене Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Громадянам згідно статті 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, особи рядового та начальницького складу зобов'язані дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає види дисциплінарних стягнень, що можуть накладатись на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ відповідно до ч.15 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Судом з матеріалів справи встановлено, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, позивач діючих дисциплінарних стягнень не мав та жодних інших зауважень по службі у останнього не було. Не зазначено у висновку службового розслідування про заподіяну шкоду, при цьому згідно подання на звільнення від 05.11.2015р. позивач характеризувався позитивно.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем при визначенні виду дисциплінарного стягнення не враховано відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо, а відтак у відповідача була можливість застосувати інші заходи дисциплінарного впливу, а не крайній - звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Слід зауважити, що у даному випадку мова йде не лише про справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень фізичними чи юридичними особами, а про всі адміністративні справи, у яких оскаржується рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Відповідно до вимог "Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право в будь-який час взяти у ньому участь, пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи, порушувати клопотання про витребування і долучення нових документів, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, причетних до цієї справи, та документів, знайомитись після закінчення службового розслідування із затвердженим висновком і оскаржувати його у порядку, встановленому Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів службового розслідування, права, гарантовані зазначеною Інструкцією, позивачу забезпечені не були, висновок службового розслідування зроблений без врахування обставин за яких його скоєно, відсутності заподіяної шкоди, без врахування попередньої поведінки позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що службове розслідування проведено з неналежним дотриманням вимог "Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", односторонньо, з порушенням принципу всебічного та повного встановлення обставин надзвичайної події.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм діючого законодавства, суд дійшов висновку про прийняття наказу ГУ МВС України у Львівській області від 15.10.2015 року №2848 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ з неповним дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України у Львівській області від 15.10.2015 року №2848 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області" в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як наслідок підлягає скасуванню і наказ № 798 о/с від 06.11.2015р. про звільнення позивача за п.64 «є» Положення про проходження служби працівниками органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України, яким здійснено виконання наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Окрім того, вказаний наказ прийнято з порушенням вимог Дисциплінарного статуту, оскільки на момент його прийняття позивач перебував на лікарняному.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те що вказаний наказ виносився у період тимчасової непрацездатності позивача, оскільки ліквідовувались усі органи МВС відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», оскільки саме звільнення не пов'язане із вказаними обставинами, а навпаки, зазначено, що підставою звільнення є саме наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із протиправним звільненням позивач підлягає поновленню на попередній посаді слідчого Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, постанова суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 2848 від 15.10.2015р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Сихівського РВ ЛМУ УМВС" в частині накладення дисциплінарного стягнення на слідчого ОСОБА_1 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 798 о/с від 06.11.2015р."По особовому складу" в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за ст. 64 п."є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області з 07.11.2015р.

5. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 22.02.2016 року.

Суддя Братичак У.В.