Справа № 813/4717/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року № 813/4717/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників:позивача ОСОБА_1,

відповідача Запісоцької С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Острівська сільська рада Сокальського району Львівської області, про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Львівській області (далі - ГУ Держземагентства), в якому просить визнати протиправною відмову відповідача від 07.05.2015 року № 31-13-0.5-8881/2-15 в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов'язати ГУ Держземагенства повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. В обґрунтування позовних вимог, з посиланням на ч.5 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», зазначає про громадян України - членів фермерських господарств на безоплатну передачу у власність наданих їм у користування земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Заперечує необхідність отримання погодження органу місцевого самоврядування при вирішенні питання надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою ОСОБА_3, оскільки земельна ділянка перебуває в користуванні членів ФГ «ОСОБА_5», учасником якого вона, що підтверджується Статутом ФГ «ОСОБА_5», затвердженого рішенням голови фермерського господарства № 1 від 20.08.2013 року. Звертає увагу на те, що відмова Острівської сільської ради невмотивована і необґрунтована, що суперечить п. 2.3. рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 року, та надана через два з половиною місяці після прийняття оскаржуваного рішення відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Запісоцька С.А. в судовому засіданні позову не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні. Суть заперечень полягає у тому, що відмова ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в розмірі земельної частки (паю) у власність зумовлена відсутністю погодження Острівської сільської ради у наданні такого дозволу. Ствердила, що відповідно до доручення Віце-прем'єр- міністра України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 року, одержання такої згоди є обов'язковою. Вважає відмову від 07.05.2015 року № 31-13-0.5-8881/2-15 законною. Просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - Острівська сільська рада Сокальського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання на забезпечила. За підписом голови сільради надійшов лист про заперечення позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

25.03.2015 року ОСОБА_3 звернулася до ГУ Держземагенства із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в розмірі земельної частки (паю), що відповідає розміру земельної частки (паю) на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області для передачі у власність у відповідності до ст. 118, 121 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (а.с.13).

До заяви було долучено копії таких документів: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, акту на право постійного користування землею, Статуту ФГ «ОСОБА_5»; заяви голови ФГ «ОСОБА_5» від 07.11.2013, а також викопіювання з проекту роздержавлення та приватизації земель Острівської сільської ради.

Як видно зі Статуту ФГ «ОСОБА_5», рішенням голови ФГ ОСОБА_5, №1 від 20.08.2013 року затверджено нову редакцію Статуту(а.с.8-12).

Згідно з пунктом 1.2. Статуту місцезнаходженням ФГ є с.Острів Сокальського району Львівської області.

ФГ створено ОСОБА_5, а його членами, окрім інших осіб, є ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею (серія ЛВ 63) від 07.04.1994 року, на підставі рішення Сокальської районної ради Львівської області від 24.03.1994 року ОСОБА_5 надана у постійне користування земельна ділянка площею 19,7 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області (а.с.14).

Листом від 07.05.2015 року № 31-13-0.5-8881/2-15 ГУ Держземагенства відмовило ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв'язку із відсутністю погодження Острівської сільської ради (а.с.15).

При цьому відмова містить посилання на доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 року.

При вирішення даного спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України регулюються Законом України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV (далі - Закон № 973-IV).

Стаття 3 Закону № 973-IV містить визначення членів фермерського господарства, відповідно до частини першої якої членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

Згідно з частиною другою цієї статті при створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту.

Відповідно до частини п'ятої статті 7 Закону № 973-IV громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

З наявного у матеріалах справи Статуту ФГ «ОСОБА_5» вбачається, що позивач ОСОБА_3 є членом цього фермерського господарства в розумінні статті 3 № 973-IV, тому має право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України, у відповідності до частини шостої якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно визначених статтею 122 ЗК України повноважень органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Вказана норма кореспондується з пунктом «є-1» частини 1 статті 15-1 ЗК України, якою передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених ЗК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 25.03.2015 року звернулась до ГУ Держземагенства з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в розмірі земельної частки (паю), що відповідає розміру земельної частки (паю) на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області (за межами населеного пункту) та передати земельну ділянку у власність як члену ФГ «ОСОБА_5» (а.с.13). До заяви ОСОБА_3 долучила всі необхідні документи.

У зв'язку із надходженням заяви ОСОБА_3, ГУ Держземагенства листом від 16.04.2015 року № 18-13-0.5-7546/2-15 звернулося до Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області з проханням висловити позицію щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_3

Такі дії відповідач пояснює вимогами доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 року, відповідно до яких з 15.10.2014 року запроваджено обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпоряджання землями сільськогосподарського призначення державної власності шляхом обов'язкового направлення на розгляд місцевих рад на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації з землеустрою відповідних погоджень.

Як на відмову у задоволенні заяви позивача від 25.03.2015 року відповідач посилається на відсутність згоди Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3

Суд вважає такі доводи неправомірними з огляду на таке.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 введено в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, в тому числі рішення №2/1 (а.с.54-55).

Відповідно до рішення колегії Держземагенства України №2/1:

2.Начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою:

2.1. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них.

2.2. У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення:

зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання;

інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.

2.3. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

2.4. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Системний аналіз положень рішення колегії Держземагенства України №2/1 дає підстави стверджувати, що підставою відмови заявнику може бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 ЗК України) та які надійшли у десятиденний строк. За відсутності мотивованих заперечень ГУ Держземагенства повинен забезпечити розгляд клопотання у встановленому порядку.

Водночас обов'язковому погодженню з органами місцевого самоврядування на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою підлягають звернення юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

В матеріалах справи міститься лист Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області від 22.07.2015 року № 880, зміст якого полягає у тому, що сільська рада відмовляє ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю) на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області (а.с.33).

Відмова Острівської сільської ради від 22.07.2015 року не містить жодних підстав та обґрунтувань такої відмови і надана більше ніж через два місяці після надання відмови ГУ Держземагенства від 07.05.2015 року.

Вказане свідчить про відсутність мотивованих заперечень Острівської сільської ради на час надання відповідачем відмови від 07.05.2015 року № 31-13-0.5-8881/2-15.

Окрім цього, земельна ділянка, з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення якої звернулася ОСОБА_3, передана у постійне користування ФГ «ОСОБА_5», що в силу пункту 2 рішення колегії Держземагенства України №2/1 виключає необхідність узгодження питання іі відведення з Острівською сільською радою.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку що рішення ГУ Держземагентства, оформленому листом від 07.05.2015 року № 31-13-0.5.-8881/2-15 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність не відповідає критеріям, встановленим частиною третьою статті 2 КАС України, вимогам Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство», тому його слід визнати протиправним.

З урахуванням висновку суду про протиправність відмови від 07.05.2015 року № 31-13-0.5.-8881/2-15 та виходячи із положень пункту 10.3. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, наданих суду статтею 162 КАС України повноважень та обґрунтованості позовних вимог, суд вважає за можливе зобов'язати відповідача повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_3 від 25.03.2015 року, оскільки це не пов'язано із здійсненням відповідачем вданих повноважень під час адміністративних процедур.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 73 грн 08 к., сплаченого за квитанцією № 25 від 26.08.2015 року.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагенства у Львівській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оформлену листом від 07.05.2015 року №31-13-0.5-8881/2-15.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства Львівській області повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_3 від 25.03.2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Стягнути з Головного управління Держземагенства у Львівській області в користь ОСОБА_3 73 (сімдесят три) грн 08 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.