Справа № 821/3514/15-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Справа № 821/3514/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
ПозивачОСОБА_5 (паспорт)
Педставник позивачаОСОБА_6. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання незаконним запису у трудовій книжці, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання незаконним запису у трудовій книжці.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано пункт 1 наказу Херсонської митниці Державної фіскальної служби від 15 жовтня 2015 року №411-о «Про звільнення з роботи» в частині формулювання підстав звільнення ОСОБА_5 як «за одноразове грубе порушення трудових обов'язків службовою особою митного органу». Зобов'язано Херсонську митницю Державної фіскальної служби внести зміни до наказу Херсонської митниці ДФС від 15 жовтня 2015 року №411-о «Про звільнення з роботи», якими змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_5 з пункту 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України на пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII. Визнано недійсним запис №29 від 15 жовтня 2015 року у трудовій книжці ОСОБА_5 НОМЕР_2. Зобов'язано Херсонську митницю Державної фіскальної служби внести до трудової книжки ОСОБА_5 НОМЕР_2 запис про зміну формулювання причин звільнення з пункту 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України на пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_5 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 15 грудня 2015 року по справі № 821/3514/15-а та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 з квітня 2002р. працює в митних органах, з 01.04.2015р. обіймає посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Каховка" Херсонської митниці ДФС, має спеціальне звання радник митної служби 2 рангу.

Наказом Херсонської митниці ДФС від 15.10.2015р. №411-о позивача звільнено з посади з 15.10.2015р. за одноразове грубе порушення трудових обов'язків службовою особою митного органу відповідно до п.1 ст.41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено акт службового розслідування від 15.10.2015р.

Листом відділу власної безпеки Головного управління ДФС у Херсонській області від 15.10.2015р. №650/7/21-28-08-18 Херсонську митницю ДФС повідомлено про можливе порушення етики поведінки державного службовця з боку співробітника митного поста "Каховка" Херсонської митниці ДФС ОСОБА_5, який за наявною інформацією перебував у нетверезому стані за кермом автомобіля і вказана подія отримала широкий громадський резонанс. Також цим листом пропонується негайно створити комісію і провести службове розслідування у відношенні ОСОБА_5, в ході якого з'ясувати всі обставини по факту події та визначитись з доцільністю подальшого проходження позивачем державної служби.

Наказом Херсонської митниці ДФС від 15.10.2015р. №229 призначено службове розслідування.

В ході проведення службового розслідування позивачу пропонувалось надати пояснення, однак він від цього відмовився. Про відмову позивача надавати пояснення складено акт від 15.10.2015р.

За наслідками службового розслідування складено відповідний акт від 15.10.2015р., за змістом якого установлено, що 13.10.2015р. близько 23:00 год. у неробочий час головний державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста "Каховка" Херсонської митниці ДФС ОСОБА_5 на автомобілі "Хюндай Санта Фе", державний номер НОМЕР_1 в районі с. Чонгар Генічеського району Херсонської області був затриманий працівниками органів ДАІ з ознаками алкогольного сп'яніння і був доставлений до Генічеської центральної районної лікарні, за результатами дослідження його стан ідентифікований як "алкогольне сп'яніння", а співробітниками органів ДАІ відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

З посиланням на ст.5 Закону України "Про державну службу" та посадову інструкцію головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Каховка" Херсонської митниці ДФС, комісія зі службового розслідування зробила висновок про порушення позивачем вимог своєї посадової інструкції, етики поведінки державного службовця та про наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення його з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків службовою особою митного органу відповідно до п.1 ст.41 КЗпП.

Не погодившись із звільненням, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції позону заяву ОСОБА_5 задовольнив частково. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Позивач на час виникнення спірних правовідносин мав статус посадової особи контролюючого органу, що реалізує державну митну політику.

Відповідно до ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Розмежування повноважень і функціональних обов'язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 р. №236 Положення про Державну фіскальну службу України, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. № 311 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1, в тому числі й Херсонську митницю ДФС та вирішено реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

За змістом п.п. 342.1, 342.6 ст. 342 Податкового кодексу України, посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України "Про державну службу" та іншими законами.

Відповідно статтею 569 Митного кодексу України визначено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами.

Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про державну службу" установлено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Зазначеними нормами законодавства прямо передбачено, що Закон України "Про державну службу" врегульовує правове становище посадових осіб митних органів, тобто додатково визначає їх права, обов'язки та відповідальність.

Так, за недотримання вимог Конституції та законів України, а також за несумлінне виконання своїх службових обов'язків державним службовцем Законом України "Про державну службу" передбачено відповідальність - припинення державної служби. При цьому припинення перебування на державній службі як підстава звільнення є спеціально обумовленим видом відповідальності, що передбачена законом.

Статтею 5 Закону України "Про державну службу" передбачено, що державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну службу" громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки". Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Загальні правила поведінки державного службовця, затверджені наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 року № 214 (далі - Правила № 214).

Пунктом 1.1. Розділу 1 Правил № 214 передбачено, що ці загальні правила є узагальненням стандартів етичної поведінки, доброчесності та запобігання конфлікту інтересів у діяльності державних службовців та способів врегулювання конфлікту інтересів. Вони ґрунтуються на Конституції України, Законі України "Про правила етичної поведінки" та визначених статтею 3 Закону України "Про державну службу" принципах державної служби, спрямовані на підвищення авторитету державної служби та зміцнення репутації державних службовців, а також інформування громадян про норми поведінки, яких вони мають очікувати від державних службовців.

При прийнятті на державну службу державний службовець ознайомлюється з цими Загальними правилами, про що робиться письмовий запис у його особовій справі.

Відповідно до пункту 1.2 Розділу 1 Правил № 214 ці загальні правила встановлюють основні вимоги до етики працівників органів державної влади, що займають посади, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців згідно із Законом України "Про державну службу".

Пунктами 1.5 та 1.6 Розділу 1 Правил № 214 передбачено, що поведінка державних службовців має відповідати очікуванням громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до державної служби, сприяти реалізації прав і свобод людини і громадянина, визначених Конституцією України і законами України. Державний службовець має дбати про позитивний авторитет органів державної влади і державної служби в цілому, дорожити своїм ім'ям та статусом

Як передбачено пунктом 2.5 Розділу ІІ Правил № 214, державний службовець має з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, їх об'єднань, а також юридичних осіб, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування (уникати нецензурної лексики, не допускати використання підвищеної інтонації під час спілкування), не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати прояви бюрократизму, відомчості та місництва, нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця.

Правила поведінки посадових осіб Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, затверджені наказом Міндоходів від 15.08.2013 року № 357 (далі - Правила № 357), встановлюють загальні вимоги до поведінки посадових осіб Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів під час виконання службових повноважень та у позаробочий час.

Пунктом 6.4 Розділу VІ Правил № 357 визначено поведінку посадових осіб органів Міндоходів у неробочий час. Зокрема, у неробочий час посадові особи органів Міндоходів повинні: поводити себе відповідно до суспільних норм поведінки, аби своєю поведінкою не зашкодити репутації органів Міндоходів у суспільстві; не зловживати своїми повноваженнями, не використовувати документи, які підтверджують їх посаду та повноваження, з метою прийняття іншими особами сприятливих для них рішень, вчинення дій чи бездіяльності. Посадові особи не повинні зловживати алкогольними напоями, вживати психотропні або наркотичні речовини, крім випадків, коли це необхідно у лікувальних цілях.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку, що відповідно до статей 10 та 17 Закону України "Про державну службу" державні службовці як при виконанні службових обов'язків, так і позаробочий час (у побуті) зобов'язуються не тільки суворо дотримуватись вимог Конституції та законів України тощо, але і дотримуватись моральних принципів - високо нести звання державного службовця, сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Враховуючи норми Закону України "Про державну службу", Присяга державних службовців передбачає покладення на них обов'язків не тільки юридичного (суворо дотримуватись Конституції та законів України тощо), але і морального змісту (високо нести звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця, тощо). Включення моральних обов'язків у зміст Присяги надає їм юридичного значення, порушення таких обов'язків є порушенням Присяги та тягне за собою припинення державної служби.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про державну службу" підставами припинення державної служби є ті, що визначені у КЗпП України. Окрім цих підстав, державна служба також може бути припинена у разі: порушення умов реалізації права на державну службу; недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 Закону України "Про державну службу"; досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії; виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі; відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 Закону України "Про державну службу".

Пунктом 6 частини 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Частиною 2 ст. 14 Закону України "Про державну службу" визначено ще два додаткові заходи дисциплінарного впливу для державних службовців: крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (стаття 147 КЗпП), можуть застосовуватися попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Проте, порядок застосування таких заходів впливу у Законі України "Про державну службу" не передбачено. Натомість порядок застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі звільнення, врегульовано у КЗпП (стаття 149).

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Судом встановлено, що позивачем прийнято Присягу державного службовця та його ознайомлено із загальними правилами поведінки державного службовця та правилами поведінки посадових осіб Міністерства доходів і зборів України 20.06.2014р.

Згідно із посадовою інструкцією головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Каховка" Херсонської митниці ДФС позивач зобов'язаний неухильно дотримуватись Правил етики поведінки державних службовців, трудової дисципліни, режиму роботи, правил внутрішнього трудового розпорядку митниці, обмежень та заборон, встановлених законодавством України для державних службовців.

Як вибачається з матеріалів справи, фактичною підставою для проведення службового розслідування та прийняття рішення про звільнення позивача слугували факти вчинення ним дій, які порушували етику поведінки державного службовця та поширення в засобах масової інформації відомостей про такий вчинок, що призвело до дискредитації органу державної влади, в якому він працює та зганьбило репутацію державного службовця.

Службовим розслідуванням було встановлено, що 13.10.2015р. близько 23:00 год. у неробочий час головний державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста "Каховка" Каховської митниці ДФС ОСОБА_5 на автомобілі "Хюндай Санта Фе", державний номер НОМЕР_1 в районі с. Чонгар Генічеського району Херсонської області був затриманий працівниками органів ДАІ з ознаками алкогольного сп'яніння і був доставлений до Генічеської центральної районної лікарні, за результатами дослідження його стан ідентифікований як "алкогольне сп'яніння", а співробітниками органів ДАІ відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вказаної події чітко видно, як позивач, перебуваючи за кермом автомобіля "Хюндай Санта Фе", державний номер НОМЕР_1, при прибутті працівників Державтоінспекції намагається залишити місце події та при цьому фактично скоює наїзд транспортним засобом на учасників безстрокової мирної громадської акції з блокування постачання товарів в тимчасово окуповані Росією Автономну Республіку Крим та м. Севастополь. Надалі він таки залишає місце події та працівники Державтоінспекції вимушені його переслідувати, а після затримання і доставлення позивача до Генічеської центральної районної лікарні, за результатами дослідження його стан ідентифікований як "алкогольне сп'яніння".

Вказаних обставин, в тому числі і щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, як і обставин щодо подальшого притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивач не спростував.

Така поведінка позивача широко висвітлена в засобах масової інформації, зокрема у випусках новин загальнодержавних телекомпаній та поширена у мережі інтернет, про що свідчать надані відповідачем витяги з сайтів podrobnosti.ua (стаття та відеорепортаж "Под Херсоном пьяный начальник таможни улепётывал от милиции"), tsn.ua (стаття та відеорепортаж "На кордоні з Кримом спіймали п'яного в дим начальника митниці у вишиванці"), censor.net.ua (стаття та відеорепортаж "Пьяный начальник таможенного поста "Каховка" пытался прорвать блокаду Крыма на внедорожнике"), а також примірник газети "Новий День" №43 (5194) від 22.10.2015р. (стаття "Пьяная" таможня").

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивачем не було дотримано вимог Закону України "Про державну службу", Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 року № 214, Правил поведінки посадових осіб Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, затверджених наказом Міндоходів від 15.08.2013 року № 357.

Отже, наведене свідчить про наявність у відповідача правових підстав для звільнення позивача, оскільки останній, перебуваючи за кермом автомобіля у нетверезому стані, допускаючи нетактовну поведінку у спілкуванні з громадянами на місці події, утікаючи від працівників Державтоінспекції та розштовхуючи при цьому громадян автомобілем, порушив Присягу державних службовців, що виявилось у недотриманні Конституції та законів України, підриві їх авторитету і дискредитації органу державної влади, в якому він працює, порушенні прав, свобод і законних інтересів громадян, і не є гідним нести звання державного службовця.

Однак приймаючи рішення про звільнення позивача, Херсонська митниця ДФС безпідставно надала неправильну юридичну кваліфікацію його діям, внаслідок чого невірно сформульовано причини звільнення - "за одноразове грубе порушення трудових обов'язків".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що фактичною підставою для розірвання трудового договору відповідно до пу.1 ст. 41 КЗпП зі службовою особою органів доходів і зборів, якій присвоєно спеціальне звання, може бути одноразове грубе порушення трудових обов'язків цією особою.

Матеріалами підтверджується, що на час скоєння вчинку, за який позивача було звільнено, він не виконував службових обов'язків.

Колегія судді приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_5 за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки матеріалами службового розслідування не встановлено фактів порушення позивачем саме його трудових обов'язків, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

У той же час, службовим розслідуванням встановлені такі обставини вчинку позивача, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, неадекватна поведінка, недотримання етики поведінки державного службовця, що, на думку суду, призвело до порушення позивачем Присяги державних службовців, згідно з якою він зобов'язався суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки.

Наведене свідчить про те, що факт порушення ОСОБА_5 Присяги державних службовців є доведеним і підтвердженим належними доказами та наявними матеріалами справи.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Крім того, пунктом 3 статті 235 КЗпП визначено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Суд першої інстанції керуючись поясненнями представника позивача, враховуючи те, що у оскаржуваному наказі відповідачем надана неправильна юридична кваліфікація причин звільнення позивача та з огляду на відсутність законних підстав для поновлення його на посаді, дійшов до виснвоку, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Херсонської митниці Державної фіскальної служби від 15 жовтня 2015 року №411-о "Про звільнення з роботи" в частині формулювання підстав звільнення ОСОБА_5 як "за одноразове грубе порушення трудових обов'язків службовою особою митного органу".

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що судом першої інстанції у своєму рішенні наведено викревлену інформацію стосовно пояснень представника Позивача відносно підстав звернення до суду. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вибачається з матеріалів справи у своїй позовній заяві Позивач просив суд, наказ Херсонської митниці ДФС від 15.10.2015 р. № 411-0 „Про звільнення з роботи" визнати незаконним та скасувати повністю. Зобов'язати Відповідача здійснити розрахунок і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Визнати недійсним запис № 29 від 15.10.2015р. у трудовій книжці Позивача та зобов'язати Відповідача внести до трудової книжки ОСОБА_5 записи, які відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком правомірно вийшов за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Херсонської митниці Державної фіскальної служби від 15 жовтня 2015 року №411-о "Про звільнення з роботи" в частині формулювання підстав звільнення ОСОБА_5 як "за одноразове грубе порушення трудових обов'язків службовою особою митного органу". Також, з урахуванням того, що обставинам, які стали підставою звільнення, в оскаржуваному наказі дана неправильна юридична кваліфікація, суд першої інстанції цілком правомірно зобовязав відповідача внести зміни до наказу шляхом зміни формулювання причин звільнення позивача.

У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо зобов'язання Херсонської митниці ДФС здійснити розрахунок та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, які є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення позивача, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним запису №29 від 15 жовтня 2015 року у трудовій книжці ОСОБА_5 та зобов'язання відповідача внести до трудової книжки позивача записи, які відповідають вимогам законодавства, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що на підставі наказу Херсонської митниці ДФС від 15.10.2015р. №411-о "Про звільнення з роботи" до трудової книжки ОСОБА_5 АВ № 202946 внесено запис від 15.10.2015р. №29 наступного змісту: "Звільнений з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Каховка" Херсонської митниці ДФС за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України".

Відповідно до ст.48 КЗпП, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї правової норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.04.1993р. №301 "Про трудові книжки працівників", якою, зокрема, доручено Міністерству праці, Міністерству юстиції, Міністерству соціального захисту населення разом із заінтересованими міністерствами та іншими підвідомчими Кабінетові Міністрів України органами державної виконавчої влади за участю профспілкових об'єднань у тримісячний термін розробити і затвердити Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно із п.п. 2.3, 2.4 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.2.10 Інструкції, у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, звільнений ..." і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Оскільки судом визнано наведене у п.1 наказу Херсонської митниці ДФС від 15.10.2015р. №411-о "Про звільнення з роботи" формулювання причини звільнення позивача неправильним та скасовано цей пункт наказу, то з урахуванням наведених правових норм вбачається необхідність визнання недійсним внесеного на його підставі до трудової книжки ОСОБА_5 запису від 15.10.2015р. №29 про звільнення його з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України.

Наведене крім того означає, що з огляду на покладений судом на відповідача обов'язок внести зміни до наказу шляхом зміни формулювання причин звільнення позивача, наявні підстави для покладення на відповідача також і обов'язку внести до трудової книжки позивача записи, які відповідають вимогам законодавства, тобто указати належну підставу звільнення, якою є пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання незаконним запису у трудовій книжці належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року по справі № 821/3514/15-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 24 лютого 2016 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук