Справа № 814/4208/15
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 лютого 2016 року Справа № 814/4208/15

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛАЙ", пр. Жовтневий, 36, кв. 8 (вул. Адміральська, 31Б/5), м. Миколаїв, 54018

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2015р. №, від 10.09.2015р. № , від 100.9.2015р. №, від 10.09.2015р. №, від 18.11.2015р. №,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2015 № , № , № , № , від 18.11.2015 № .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач не допускав порушення норм Податкового Кодексу України, тому податкові повідомлення-рішення необхідно скасувати, як протиправні.

Відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у позові, оскільки актом перевірки було встановлено порушення позивачем норм Податкового законодавства та податкові повідомлення -рішення прийнятті законно й обґрунтовано та скасуванню не підлягають.

Позивач надав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до п.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи суд дійшов висновку:

Актом № 325/14-03-22-02/22433515 від 21.08.2015 року про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕЛЛАЙ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 встановлено порушення п.134.4 ст.134, п.138.1, п.138.2, пп.138.10.3, п.138.10 ст.138 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 142594, п.198.1,п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4, п.200.6 ст.200 ПК України занижено податок на додану вартість на загальну суму 25 849 грн, завищено суму бюджетного відшкодування на 10 978 грн. , з врахуванням заперечень від 07.09.2015, та рішення ГУ ДФС у Миколаївській області відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 10.09.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 142 594 грн. та 35 648 грн. штрафні санкції, № від 10.09.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 25 849 грн. та 6462 грн. штрафні санкції, № від 10.09.2015, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 10 978 грн. та штрафні санкції в сумі 2 745 грн., № від 18.11.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 12 456 грн. та 3 114 грн. штрафні санкції, № від 10.09.2015 року, яким до позивача застосовна штрафна санкція в сумі 2 040 грн. за неподання звітів екологічного податку при відсутності об'єкта обчислення екологічного податку.

В акті перевірки зазначено, що у періоді, що перевірявся підприємство фактично займалось здаванням в оренду власного нерухомого майна, здійснювало придбання запчастин та товарів з-за межі митної території України, реалізацію на митній території України та на експорт запчастин, товарів та готової продукції, а також виробництво, ремонт та технічне обслуговування машин та устаткування для добувної промисловості та будівництва.

При перевірці взаємовідносин ТОВ «ЕЛЛАЙ» з адвокатом Степіної Н.Г. встановлено, що укладено договір від 19.03.2013 року на отримання правової допомоги. Позивач надав для перевірки акти приймання робіт від 19.03.2013,15.04.2013 року,19.11.2013 року на суму 7200 грн., в яких не зазначено, які заходи були здійсненні для надання правової допомоги та яким чином визначалась їх вартість. Судове рішення, на яке посилається позивач № 2а/4504/12/1470 не віднесено до перевіряємого періоду та позивачу у задоволенні позову було відмовлено. Зазначену операцію проведено, як «адміністративні витрати», тому відповідач вважає, що витрати здійсненні неправомірно підприємством.

Позивачем укладено договір з МПП Аудиторською фірмою «Аудит-Гарант Николаев» від 07.04.20011 року про надання консультаційних послуг. В актах здачі-прийому послуг від 16.05.2013,06.05.2013 зміст виконаних робіт не відповідає змісту предмету договору. Відповідач вважає, що отримані послуги не пов'язані з веденням господарської діяльності та оплата за них не повинна враховуватись у складі витрат підприємства, які зменшують суму оподатковуваного доходу підприємства, а повинні відображатись за рахунок прибутку підприємства.

В ході перевірки встановлено заниження податку на прибуток внаслідок завищення витрат на збут та донараховано податку на додану вартість , в зв'язку тим, що позивачем не підтверджена реальність господарських операцій по наступних контрагентах:

- ТОВ «Віта Спец Сервіс» позивачем не було надано при перевірці договір , первинні бухгалтерські документи про надання автотранспортних послуг Крім того, товарно-транспортна накладна оформлена з порушенням вимог її заповнення, тому витрати 2014 року завищені на суму 105 000 грн.

- ТОВ «Кур'єр І» надавав автотранспортні послуги, але в товарно-транспортній накладній не зазначено «вантажно-розвантажувальні операції», не надано договір, первинні документи, тому витрати в сумі 18810 грн. та ПДВ в сумі 14 650 грн. сформовані на підставі документів, які оформленні з порушенням вимог чинного законодавства.

- ТОВ «ФАРН» надавало позивачу послуги навантажувально-розвантажувальних робіт на орендованому складі згідно договору № 30. При придбанні послуг не надано підтверджуючи документи: яким краном здійснені послуги, технічні характеристики, перелік наданих послуг, обсяг виконаних робіт на суму 2012 рік - 2250 грн., 4502 грн.-2013 рік.

- ФОП ОСОБА_3 надавав автотранспортні послуги позивачу, але позивачем не надані документи, що підтверджують здійснення перевезення та доставку вантажу,

- ФОП ОСОБА_4 надавав позивачу автотранспортні послуги, але до перевірки позивачем не надано звіти експедитора, висновки стосовно виконаних послуг, розрахунки (калькуляція), якими визначена сума транспортних послуг.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем по заниженню податку на прибуток внаслідок завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів по договору укладеному позивачем з ФОП ОСОБА_5 на виконання механічної обробки деталей. У вказаних договорах відсутня інформація щодо використання відходів, документи надані при перевірці не містять необхідної обов'язкової інформації щодо кількості, ваги матеріалів переданих ФОП ОСОБА_5 на обробку та прийнятих з обробки. Позивачем отримано послуг на суму 322500 грн. від ФОП ОСОБА_5, які не підтверджують фактичного здійснення операцій, оскільки у позивача є в наявності основні засоби та трудові ресурси.

Позивачем були укладені договори купівлі-продажу (поставки) з ПП»МАЙКЛОД-Юг», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Николар», ТОВ»ВО-Транс», ТОВ «Еланта-М», ТЗОВ компанія «Каравелла», ТОВ «НВФ ТОПСТАР», по яких не підтверджено реальність здійснення господарських операцій на адресу позивача на підставі податкової інформації, отриманої по контрагентах позивача. У запереченнях відповідач зазначив, що наявність у позивача належним чином оформлених документів по цих контрагентах, не є безумовною підставою для включення ТОВ «Еллай» сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, тому податкова інспекція прийняла податкові повідомлення рішення про донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 32311грн. та зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 10978 грн.

Відповідач прийняв податкове повідомлення -рішення, яким донараховав штрафні санкції за неподання щоквартальних звітів екологічного податку при відсутності об'єкта обчислення екологічного податку в сумі 2040 грн. за 12 кварталів за 2012-2014 роки на підставі п.240.1.3 ст.240, п.249.1,п.250.1, п.250.2, п.250.9 ст.250 ПК України. Позивач надав при перевірці відповідача дозволи на розміщення відходів № 01.930/13 від 03.08.2012, № 01.953/13 від 13.09.2012, договори на розміщення відходів від 20.04.2012 року № 20/Н, від 05.03.2013 № 688/НИК, укладеного з ТОВ «Український центр поводження з відходами» на виконання робіт, послуг з наданням фахівця для точного визначення обсягів відходів їх способу збору, вантаження та утилізації, договір від 16.02.2011 року № 1602-Н про надання послуг із організації збирання та утилізації використаних пакувальних матеріалів і тари з ТОВ «Антос-Пентроль» та акти виконаних робіт по вищезазначених договорах.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України

Відповідно до п.198.1,п.198.2, п.198.3, п.198.6 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Аналіз норм Податкового кодексу свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльність відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Позивач надав суду додаткові угоди, укладені позивачем до договору від 19.03.2013 року, укладеного з адвокатом Степіною Н.Г., в яких здійснений докладний опис виконаної адвокатом роботи, тому позивачем правомірно сформовані витрати на підставі п.138.5 ст.138 ПК України, як інші витрати того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що послуги, отримані позивачем від аудиторської фірми мають безпосередній зв'язок з господарською діяльності підприємства, тому що метою перевірки є правильне формування податкової звітності, на якої визначається розмір податків, які сплачує підприємство, зміст договору та змість акта здачі-прийому виконаних робіт відповідає предмету договору.

Згідно до п. «г» пп.138.10.2 п.138.10.ст.138 ПК України до складу адміністративних витрат включаються винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності.

Таким чином, позивачем правомірно включено до складу витрат суму 44 800 грн.

Позивач по його контрагентах, а саме ТОВ «Вітал Спец Сервіс», ТОВ «Кур»єр І», ТОВ «ФАРН», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 надав суду договору про надання транспортних послуг, заявки-розрахунки, акти здачі-прийняття робіт, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, виписки банки, що підтверджують оплату послуг. Крім того, позивач зазначив, що листом від 27.07.2015 року надав всі документи по вищезазначених контрагентах податковій інспекції. Послуги, які придбавалися позивачем притаманні його господарській діяльності та використовувалися ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат спірного періоду за результатами господарської діяльності з його контрагентами є правомірним.

Позивач надав суду договір, акти виконаних робіт складені з його контрагентом ФОП ОСОБА_5 по виконанню механічної обробки деталей, в яких зазначено найменування деталей, механічна обробка яких здійснювалась відповідно технічних умов креслення. Відповідач не надав суду доказів, яким чином не зазначення в договорі інформації щодо використання відходів, кількості, ваги матеріалів переданих на обробку та прийнятих з обробки вплинуло на неможливість формування витрат та податкового кредиту підприємством на підставі акта виконаних робіт, який містить всі реквізити первинного документа відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідач дійшов висновку про нереальність угод позивача укладених позивачем з ПП «МАЙКЛОД-Юг», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Николар», ТОВ»ВО-Транс», ТОВ «Еланта-М», ТЗОВ компанія «Каравелла», ТОВ «НВФ ТОПСТАР» на підставі податкової інформації. Але суд дослідив первинні документи по вищезазначених контрагентах дійшов висновку, що ці угоди спрямовані на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконані сторонами в повному обсязі та відповідають положенням вільного, господарського і податкового законодавства, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог податкового законодавства, за наслідками здійснення господарських операцій з його контрагентами. Ті недоліки документів ( актів приймання-передачі, товарно-транспортних накладних), на які посилається відповідач, не можуть вплинути на реальність угод та правомірність формування витрат та податкового кредиту.

Відповідно до п.п.240.1.3 п.240.1 ст.240 ПК України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).

Згідно з п.250.9 ст.250 ПК України якщо платник податку з початку звітного року не планує здійснення викидів, скидів забруднюючих речовин, розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів протягом звітного року, то такий платник податку повинен повідомити про це відповідний контролюючий орган за місцем розташування джерел забруднення та скласти заяву про відсутність у нього у звітному році об'єкта обчислення екологічного податку. В іншому разі платник податку зобов'язаний подавати податкові декларації відповідно до цієї статті Кодексу.

Таким чином, платниками екологічного податку є суб'єкти господарювання, які здійснюють розміщення відходів. Поняття розміщення відходів наведено у п.14.1.223 ПК України - це постійне (остаточне) перебування або захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах (місцях розміщення відходів, сховищах, полігонах, комплексах, спорудах, ділянках надр тощо), на використання яких отримано дозволи уповноважених органів. Позивач не розміщує постійно відходи. Відповідач не довів суду, що позивач є платником екологічного податку, тому податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 року № належить скасувати.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, відповідач не довів, що податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015, 18.11.2015 року прийняті правомірно, тому позовні вимоги належить задовольнити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10.09.2015 року, № від 10.09.2015 року, № від 10.09.2015 року, № від 10.09.2015 року, № від 18.11.2015 року.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛАЙ" судовий збір у сумі 3628,29 грн. (три тисячі шістсот двадцять вісім гривень 29 коп.), сплачений платіжним дорученням № 940 від 25.11.2015 року за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко