Справа № 825/225/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/225/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 28.01.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації та просить визнати протиправною відмову відповідача у видачі йому посвідчення (категорія 1), як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язати Чернігівську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про видачу йому посвідчення (категорія 1), як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що у нього є захворювання, яке виникло внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та призвело до інвалідності, що підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.12.2015 № 9637 та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.02.2015. Відповідно до ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови КМУ № 51 від 20.01.1997 «Про порядок видачі посвідчень особам які, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання посвідчення особи яка, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) та на пільги передбачені ст. 19-20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право позивача на отримання статусу, особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорії 1) встановлено постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015, яка набрала законної сили. Позивач вважає, що відмова Чернігівської обласної державної адміністрації від видачі посвідчення (категорії 1), викладена в листі № 10-11/503 від 19.01.2016 є протиправною, оскільки ґрунтується на підставах, що визнані судом протиправними. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача - Чернігівської обласної державної адміністрації в письмових запереченнях на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з яким абзац п'ятий частини другої статті 2 виключено, та Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - статтю 2 виключено. Таким чином, позивач більше не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Крім того, ОСОБА_1 проходив огляд в Чернігівській обласній МСЕК № 1 25.02.2015, тобто після набуття чинності Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України". Враховуючи наведене, відповідач вважає, що законодавчих підстав для видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи немає.

Представник третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації надіслав до суду письмові пояснення, просив справу розглянути за його відсутності, зазначив, що Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з яким абзац п'ятий частини другої статті 2 виключено. Тому факт проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю відсутній, а довідку про встановлення причинного зв'язку інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 видано 25.02.2015 року, тобто після прийняття вищевказаного Закону, а отже законодавчих підстав для видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) немає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що ОСОБА_1 було видано посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4). Відповідно до цього посвідчення ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживали на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках (а.с. 11).

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 22.12.2014 № 9637 встановлено, що ОСОБА_1 має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВА № 005998 від 25.02.2015 ОСОБА_1 присвоєно І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС - строком до 01.03.2016 (а.с.10).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 по справі № 825/3639/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії було визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо не заповнення бланку посвідчення (категорія 1) та невнесення заступнику голови Чернігівської обласної державної адміністрації пропозиції щодо рішення про видачу посвідчення ОСОБА_1 як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи; також зобов'язано Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації заповнити бланк посвідчення (категорія 1) та внести заступнику голови Чернігівської обласної державної адміністрації пропозиції щодо рішення про видачу посвідчення ОСОБА_1 як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи. Постанова суду від 08.12.2015 набрала законної сили.

Листом від 13.01.2016 1-2/132 (а.с. 6) Управління соціального захисту населення Семенівської районної державної адміністрації повідомлено позивача про те, що Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації заповнено бланк посвідчення категорії 1 і тимчасової вкладки до нього й подано для прийняття відповідного рішення.

Обласною державною адміністрацією повернуто заповнений бланк посвідчення без підпису з резолюцією - «для організації відповідної роботи».

Отже, в зв'язку з відсутністю законодавчих підстав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, не може бути виданим оскільки, згідно ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до категорії 1 відносяться, зокрема, інваліди із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

В свою чергу до осіб потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Оскільки зони посиленого радіоекологічного контролю з 01.01.2015 не існує, то факт проживання на такій території відсутній.

Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації листом від 19.01.2016 № 10-11/503 повідомило ОСОБА_1, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду стосовно заповнення бланку посвідчення категорії 1 та внесення пропозиції заступнику голови облдержадміністрації для прийняття відповідного рішення, то Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації постанову виконано, про що в установленому порядку повідомлено Управління соціального захисту Семенівської районної державної адміністрації із зобов'язанням проінформувати заявника.

Однак, підстави для прийняття рішення про видачу посвідчення категорії 1, особам із числа потерпілих категорії 4, відсутні, бо з 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", що визначав зону посиленого радіоекологічного контролю.

Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації наголосив, що згідно зі статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до категорії 1 може бути віднесено інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. В даній ситуації особи, які мають посвідчення категорії 4, не можуть підтвердити, як того вимагає законодавство, факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони з 01.01.2015 не існує.

Отже законодавчих підстав для видачі посвідчення немає.

Таким чином, Чернігівська обласна державна адміністрація листом від 19.01.2016 № 10-11/503 відмовила ОСОБА_1 у видачі посвідчення особи, постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорії 1).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

У відповідності до абзацу 5 частини 2 статті 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла до 01.01.2015, було передбачено, що зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Однак, з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", на підставі якого із Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, якою визначалася зона посиленого радіоекологічного контролю як категорія зон радіоактивно забруднених територій.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

В силу статті 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такими категоріями осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та належать до категорії 1.

Таким чином, позивач до 1 січня 1993 року, не менше чотирьох років, проживав у зоні радіоактивно забруднених територій - зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджується, наявним посвідченням особи, постраждалої від Чорнобильської катастрофи (4 категорії). ОСОБА_1 має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, яке згідно з висновком МСЕК виникло внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, виключення з тексту Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» положень про категоризацію зон радіоактивно забруднених територій і зону посиленого радіоекологічного контролю не може позбавити позивача гарантованого державою, відповідно до статті 13 вказаного Закону, права на охорону життя і здоров'я та соціального захисту.

Отже, з системного аналізу положень пункту 2 частини 1 статті 9, пункту 4 частини 1 статті 11 та статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що будь-яка особа з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо якої встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, належить до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивач, інвалідність якого пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, про що свідчать експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України та довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, належить до осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Належність позивача до зазначеної категорії осіб, постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС також встановлено постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 по справі № 825/3639/15-а, яка набрала законної сили.

Згідно із ч.1 ст. 72 КАС України Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч. 1, 3, 4 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, положенням пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок №51) встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 3 Порядку №51 інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

До посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, додається вкладка за встановленим зразком.

Зазначене посвідчення без вкладки з 01.01.1997 вважається не дійсним.

Видача посвідчень провадиться, зокрема, потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення (пункт 10 Порядку №51).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 належить до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, він має право на отримання відповідного посвідчення, а тому відмова Чернігівської обласної державної адміністрації у видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) є протиправною.

Як свідчать наведені вище норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51 обов'язок щодо видачі посвідчення лежить на обласній державній адміністрації, за місцем проживання заявника, а тому суд приходить до висновку, що саме Чернігівська обласна державна адміністрація здійснює видачу посвідчень особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 з вкладкою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 3 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У судовій практиці Європейського Суду з прав людини закріплено принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, пункт 120, ECHR 2000-І; "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, пункт 128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, пункт 72, від 08.04.2008 і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51, від 15.09.2009).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункт 73).

З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, ECHR 2002-VIII).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, від 13.12.2007 та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67, від 11.06.2009).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання протиправною відмови Чернігівської обласної державної адміністрації у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), викладеної в листі від 19.01.2016 № 10-11/503, а також щодо зобов'язання Чернігівської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього.

Щодо вимог про зобов'язання Чернігівської обласної державної адміністрації подати, у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

При цьому, в резолютивній частині постанови суду, крім: висновку суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновку суду по суті вимог; розподілу судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження, зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю та останній звернувся із заявою про надання звіту про виконання судового рішення до прийняття такого рішення, тому наявні всі підстави для зобов'язання суб'єкта владних повноважень - Чернігівської обласної державної адміністрації у місячний строк, з дня набрання законної сили постановою суду у справі № 825/225/16, подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Чернігівської обласної державної адміністрації у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), викладену в листі від 19.01.2016 року № 10-11/503.

Зобов'язати Чернігівську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього.

Зобов'язати Чернігівську обласну державну адміністрацію у місячний строк, з дня набрання законної сили постановою суду у справі № 825/225/16, подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур