Справа № 826/9235/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/9235/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа 826/9235/15

У Х В А Л А

24 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом підприємства «Барекс ЛТД» до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року підприємство «Барекс ЛТД» (далі – Позивач, «Барекс ЛТД») звернулося Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі – Відповідач-1, Митниця), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі – Відповідач-2, ГУ ДКС у м. Києві) про:

- визнання протиправною бездіяльності Митниці щодо неповернення з бюджету надмірно сплачених митних платежів у загальній сумі 34 589,10 грн. згідно митної декларації №100260001/2014/140464 від 09.07.2014 року;

- стягнення з Державного бюджету України на користь «Барекс ЛТД» надмірно сплачені митні платежі згідно митної декларації №100260001/2014/140464 від 09.07.2014 року у загальній сумі 34 589,10 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 6 651,75 грн., податку на додану вартість у розмірі 27 937,35 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2015 року позов задоволено частково – визнано протиправною бездіяльність Митниці щодо неповернення підприємству «Барекс ЛТД» з бюджету надмірно сплачених митних платежів у загальному розмірі 34 589,10 грн. згідно митної декларації №100260001/2014/140464 від 09.07.2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 21.01.2016 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 186, 187, 189 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом не було зазначено про бажання або небажання взяти участь у судовому засідання, а також до апеляційної скарги не було додано документ про сплату судового збору, а клопотання про звільнення від сплати судового збору визнано необґрунтованим.

Апелянту було надано строк для усунення недоліків – десять днів з моменту отримання копії ухвали від 21.01.2016 року. Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримано Відповідачем-1 25.01.2016 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

У подальшому, за клопотанням Митниці від 27.01.2016 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016 року продовжено Відповідачу-1 термін сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2015 року до 19.02.2016 року.

Водночас, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції Відповідачем-1 до канцелярії суду 18.02.2016 року було вдруге подано клопотання про продовження строку для усунення визначених в ухвалі суду недоліків. В обґрунтування заявленого клопотання Митниця зазначила, що бюджетний рік закінчено, кошт за фондами використано у повному обсязі, у зв'язку з чим можливість сплати судового збору відсутня.

Надаючи оцінку такому твердженню Апелянта, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже було зазначено в ухвалі від 21.01.2016 року про залишення апеляційної скарги без руху, відповідно до положень ст. 88 КАС України визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 08.09.2015 року у справі №21-5496а15.

Крім того, судом враховується, що законодавчо закріплений обов'язок суду надати достатній для усунення недоліків апеляційної скарги строк, насамперед, обумовлений специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов’язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не забезпечив оскарження у встановленому законом порядку рішення суду першої інстанції, відносини стають стабільними із набранням законної сили рішенням суду.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на повторне подання Апелянтом клопотання із зазначенням підстав для перенесення термінів сплати судового збору, що повністю збігаються за своїм змістом з клопотанням від 27.01.2016 року, суд приходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Апелянтом не було усунуто недоліки, визначені в ухвалі від 21.01.2016 року як в частині необхідності додання до апеляційної скарги документу про сплату судового збору, так і в частині зазначення про бажання або небажання взяти участь у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 3 статті 108 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 212 КАС України, суд, –

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Київської міської митниці ДФС про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги – відмовити.

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом підприємства «Барекс ЛТД» до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів – повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Суддя Степанюк А.Г.