Справа № 817/3362/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3362/15

23 лютого 2016 року 12год. 46хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Гридіна Н.В,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

доРівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Зарічненський районний суд Рівненської області ухвалою від 18.11.2015 року передав до Рівненського окружного адміністративного суду на розгляд адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Директора Дубровицького Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у сумі 17800,00 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2016 року відповідно до ст.52 КАС України здійснено заміну первісного відповідача - Директора Дубровицького Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 на належного відповідача - Рівненське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, за замістом яких просив суд визнати протиправними дії Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Дубровицької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо не проведення компенсації суб'єкту підприємницької діяльності Приватному підприємцю ОСОБА_3 витрат з виплати допомоги по вагітності та пологах громадянці ОСОБА_5, а також зобов'язати Дубровицьку міжрайонну виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатити на користь Приватного підприємця ОСОБА_3 17800 грн. компенсації витрат на виплату ОСОБА_5 допомоги по вагітності та пологах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку із перебуванням працівниці ОСОБА_6, з якою позивачем укладено трудовий договір 20.04.2010 року (зареєстрований за номером 6 від 20.04.2010 року), у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами відповідно до листка непрацездатності серії НОМЕР_1, виданого КЗ «Зарічненська ЦРЛ» на термін з 30.04.2010 року по 27.10.2010 року (180 днів), у відповідності з вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, позивачем проведено нарахування вищезазначеної суми допомоги у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності відповідно до розміру середнього заробітку працівниці у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266. Як зазначив позивач, оскільки підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності та враховуючи наступне звільнення ОСОБА_6 з роботи у позивача за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, позивач був змушений провести повний розрахунок з працівником та на виконання вимог ст. 116 КЗпП України вплатив суму допомоги по вагітності та пологах у розмірі 17800,00 грн., яка в подальшому не була компенсована відповідачем, з приводу чого позивач звернувся до суду.

Позивачем також зазначено, що згідно листа №74-7-14 від 26.12.2014 року йому стало відомо про закриття 29.06.2014 року кримінальної справи №10-10-2011, порушеної 11.02.2011 року відносно позивача по факту замаху на заволодіння чужим майном, як зазначив позивач по факту трудових відносин. Вказане свідчить, як стверджував позивач про відсутність складу злочину по відповідному факту.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, у судовому засіданні представник відповідача подав письмові заперечення, які підтримав у ході судового розгляду зазначивши, що позивач протиправно відобразив суму допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_6 у розмірі 17800 грн. у звітності по коштах Фонду як суму до фінансування, оскільки за результатом ревізії позивача не знайшов підтвердження факт перебування ОСОБА_6 на посаді бухгалтера позивача як суб'єкта підприємництва, а відповідні обставини встановлені постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року у справі №2а/1770/2106/2011, що набрала законної сили з 29.05.2012 року, тому вважаються доведеними та не потребують повторного доказування у даній справі. Таким чином, як стверджував представник відповідача, сума допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_6 у розмірі 17800 грн. проведена позивачем з порушенням визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ порядку витрачання страхових коштів Фонду, що виключає зобов'язання відповідача у проведенні відповідної компенсації зазначених коштів позивачу, відтак позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими. З таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 20.11.2008 року Зарічненською районною державною адміністрацією Рівненської області (номер запису в ЄДР 2 000853), зареєстрований у Дубровицькій міжрайонній виконавчій дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у якості страхувальника за номером 1447.

У поданому до страховика звіті форми Ф4-ФССзТВП за 2010 рік позивач відобразив суму нарахованої допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_6 у розмірі 17800 грн. як суму заборгованості Фонду перед страхувальником.

На підтвердження правомірності нарахування зазначеної суми допомоги позивач надав копію листка непрацездатності ОСОБА_6 серії НОМЕР_1, виданого КЗ «Зарічненська ЦРЛ» на період 30.04.2010 року по 27.10.2010 року (180 днів), а також копію трудового договору між працівником і фізичною особою від 20.04.2010 року, згідно якого ОСОБА_6 за даним безстроковим договором приймається на роботу за сумісництвом бухгалтером із місячним розміром заробітної плати у 1247,00 грн. Даний трудовий договір зареєстрований від 21.04.2010 року за №6 Зарічненським районним центром зайнятості, та розірваний сторонами 10.06.2013 року.

Водночас, 17.01.2011 року посадовими особами виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення та Дубровицької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено позапланову ревізію щодо правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів страхувальником - приватним підприємцем ОСОБА_3, якою зафіксовано неправомірне використання коштів Фонду в сумі 17800 грн. зокрема (допомога по вагітності та пологах ОСОБА_6.), про що складено Акт №007.

У ході ревізії зроблено висновок, що нарахування та відображення витрат по вагітності та пологах у звіті форми Ф4-ФССзТВП в сумі 17800 грн. 00 коп. як заборгованість Фонду перед страхувальником було здійснено приватним підприємцем ОСОБА_3 в порушення пункту 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ.

За результатами проведеної ревізії, відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ прийнято Рішення про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 04.02.2011 року №1 на загальну суму 26758,29 грн., з яких:

- 17800 грн. 00 коп. - витрати по вагітності та пологах, проведені з порушенням порядку витрачання страхових коштів;

- 38 грн. 86 коп. - витрати на новорічні подарунки, проведені з порушенням порядку витрачання страхових коштів;

- 8919 грн. 43 коп. - штрафна санкція за порушення порядку витрачання страхових коштів Фонду.

Вирішуючи питання правомірності нарахування позивачем суми допомоги по вагітності та пологам ОСОБА_6, що становить предмет доказування у справі, суд керувався наступним.

Спірні правовідносини на момент їх виникнення регулювались Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ, що визначав правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

Так, матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надавалися за вказаним Законом, були окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснювалося Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Статтею 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються на, зокрема, виплату застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, на поховання (пункт перший).

Частиною першою статті 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено надання допомоги по вагітності та пологах застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Згідно статті 39 цього ж Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Пунктом третім частини другої статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок страхувальника надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Таким чином, за нормами вказаного Закону, що визначав до 01.01.2015 року (втрата чинності) правове регулювання нарахування та виплати застрахованій особі допомоги по вагітності та пологах зокрема, страхувальник був зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованій особі відповідну матеріальну допомогу у разі настання страхового випадку.

Згідно статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) застрахована особа - це найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (пункт 2). А найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи (пункт 6).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право на матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Як встановлено у ході судового розгляду, ревізією позивача від 17.01.2011 року було встановлено, що ОСОБА_3 було укладено трудовий договір з ОСОБА_6 по виконанню останньою обов'язків бухгалтера за сумісництвом. Однак, ОСОБА_6, яка за основним місцем роботи працює прибиральницею в Зарічненській центральній районній лікарні, не маючи спеціальних знань у сфері бухгалтерського обліку, не виконувала будь-якої роботи як бухгалтер у приватного підприємця ОСОБА_3 Посадовими особами Фонду не виявлено жодного бухгалтерського чи іншого фінансового документу підготовленого чи підписаного ОСОБА_6 як бухгалтером страхувальника, що зазначено у додатках до акту ревізії від 17.01.2011 року №007.

Таким чином, як пояснив суду представник відповідача, враховуючи виявлені обставини у ході поведеної ревізії ОСОБА_6 не вважається застрахованою особою у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), відтак нарахування допомоги по вагітності та пологах вказаній особі проведено позивачем з порушенням порядку витрачання страхових коштів Фонду.

При цьому суд не бере до уваги факт закриття кримінального провадження за кримінальною справою №10-10-2011 по факту замаху на заволодіння чужим майном вчиненого за попередньою змовою групою осіб за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.15 ст.190 ч.2 КК України на підставі відповідної постанови слідчого від 29.06.2014 року виходячи з наступного.

Так, у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа №2а/1770/2106/2011 за позовом Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення фінансової санкції згідно Рішення про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування №1 від 04.02.2011 року в розмірі 8919,43 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 року, позов задоволено повністю та присуджено стягнути з приватного підприємця ОСОБА_3 на користь Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності фінансову (штрафну) санкцію в сумі 8919,43 грн.

Так, у ході судового провадження у вказаній справі судом було встановлено, що факт виконання роботи ОСОБА_6 у приватного підприємця ОСОБА_3 відсутній. При цьому суд покликався до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №336 від 29.12.2004 року «Про затвердження Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників", якими до професії "Бухгалтер" передбачено наступні кваліфікаційні вимоги - базова або неповна вища освіта відповідного напряму підготовки (бакалавр або молодший спеціаліст); для бакалавра - без вимог до стажу роботи, молодшого спеціаліста стаж роботи на посаді технічного службовця у галузях фінансової діяльності, роботами з базами даних, статистики, бухгалтерського обліку - не менше 1 року. Жодним вимогам щодо мінімального рівня освіти та стажу роботи кандидатура ОСОБА_6 на посаду бухгалтера не відповідала.

Як зазначено судом, в порушення вимог вищезазначеної норми приватним підприємцем ОСОБА_3 було прийнято на посаду бухгалтера ОСОБА_6, яка не має будь-якої економічної, фінансової чи бухгалтерської освіти та відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України взагалі не могла бути прийнята на дану посаду, відтак відповідно до частини 1 статті 4 Закону №2240 ОСОБА_6 не має права на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням за відсутністю факту роботи у приватного підприємця ОСОБА_3

Таким чином судом було встановлено, що неправомірно нарахувавши допомогу по вагітності та пологах ОСОБА_6, приватний підприємець ОСОБА_3 в порушення вимог Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001 року №16, як наслідок, безпідставно відобразив її у звітності до Фонду, чим допустив утворення безпідставної заборгованості Фонду перед ним.

За правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року набрала законної сили 29.05.2012 року.

В свою чергу, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 по справі К/9991/41942/12 підтверджено правомірність позиції судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 225 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Оскільки рішенням №1 від 04.02.2011 року донараховано до бюджету Фонду, зокрема, 17800 грн. суми допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_6 як суму неприйнятих до заліку витрат, яке за обставинами справи не оскаржене позивачем, що ним не заперечувалось, правомірність винесення якого встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, за наведених обставин суд вважає доведеною належними та допустимими доказами неправомірність нарахування позивачем громадянці ОСОБА_6 допомоги по вагітності та пологах та безпідставність відображення у звітності по коштах Фонду суми допомоги по вагітності та пологах у розмірі 17800 грн. Відтак, вказана сума не підлягає до компенсації відповідачем як така, що проведена з порушенням порядку витрачання коштів Фонду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами. Натомість, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність вчинених дій, отже підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.