Справа № 318/763/13-а
Суддя: Петров В. В.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/763/13-а
Номер провадження №2-а/318/23/2013
ПОСТАНОВА

30.04.2013 року м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Петрова В.В; при секретарі Александрові М.І, розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до підрозділу примусового виконання рішень, відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність, скасування постанов, зобовязати вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1А . звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що постановою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 24.01.2013 р було зобовязано боржника зареєструвати договір оренди земельної ділянки між нею та ОСОБА_2В, відновити межі земельної ділянки. Позивач письмово звернувся до відповідача з заявою про примусове виконання рішення. 15.03.2013 р вона отримала постанову відповідача серії ВП № 36806933 від 01.03.2013 р про відмову у відкритті виконавчого провадження та їй було повернуто виконавчий лист без виконання. Невиконанням рішення суду відповідач завдав позивачеві матеріальну шкоду, оскільки не зареєструвавши договір оренди, вона не може отримати орендну плату за 2011 та 2012 р на суму 12 000 грн. Таким чином вона змушена звернутись до суду. Просить визнати незаконною бездіяльність відповідача по виконанню рішення суду, скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП № 36806933 від 01.03.2013 р, зобовязати відповідача відкрити виконавче провадження та стягнути на її користь матеріальну шкоду в сумі 12 000 грн і судові витрати.

В судове засідання ОСОБА_1А не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій запросить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3О не зявився, надіслав до суду заяву, в якій запросить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Представник ВДВС Вільнянського РУЮ Запорізької області в судове засідання не зявився, до суду надіслані заперечення, в яких позовні вимоги не визнані, просять відмовити в задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

12.02.2013 р Камянсько-Дніпровським районним судом Запорізької області на підставі постанови від 24.01.2013 р. був виданий виконавчий лист по адміністративній справі № 0811/3408/2012, провадження по справі № 2-а/318/4/2013 за позовом ОСОБА_1А до відділу Держкомзему у Вільнянському районі про визнання незаконною бездіяльність та зобовязати вчинити певні дії, згідно якого було зобовязано начальника відділу Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області зареєструвати договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1А та приватним підприємцем ОСОБА_2В (а.с.7)

Постановою серії ВП № 36806933 від 01.03.2013 р. старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4В було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання (а.с.5)

В силу приписів ч. 6 ст. 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

До виконавчих документів предявляються такі вимоги: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

З огляду на вищевикладене, це дії майнового (стягнення коштів) та зобов'язального характеру (зобов'язання вчинити дії або утриматися від їх вчинення).

Главою 7 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення та надано їх перелік. До таких рішень віднесено: - виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення; виконання рішення про поновлення на роботі; виконання рішення про відібрання дитини; виконання рішення про виселення боржника; виконання рішення про вселення стягувача.

Згідно ст. 267 КАСУ визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ч.1 ст.255 КАС України)

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця було відмовлено позивачеві в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, що предявляються до виконавчих документів та зазначені у ст..18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - відсутні наступні реквізити: ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності боржника (для юридичних осіб).

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: - пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; - неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; - якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; - пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; - якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; - невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; - офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; - якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; - наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом. У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону. Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом. У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 61 частини першої цієї статті державний виконавець у постанові зазначає найменування господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, номер справи про банкрутство, а також роз'яснює стягувачу його право звернутися до цього суду з відповідною заявою для задоволення своїх вимог під час ліквідаційної процедури спільно з іншими кредиторами. (ст..26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Оскільки виконавчий документ не відповідає вимог, які зазначаються в ст..18 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає, що постанова державного виконавця обґрунтована та відповідає вимог законодавства, тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити. Крім того, позивачем не надано ніяких доказів того, що їй була заподіяна матеріальна шкода бездіяльністю відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 2, 11,14, 69-72, 159-163, 167, 181, 184-186, 255 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність, скасування постанов, зобовязати вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання.

Суддя: ОСОБА_5