Справа № 465/3808/15-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.11.2015 року Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Франківській районній адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.04.2015 року постановою №146 відповідача стосовно неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 51 гривень за правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП, яку отримала в червні 2015 року. Про час і місце розгляду адміністративної справи відносно неї, належно її повідомлено не було. Внаслідок чого вона була позбавлена можливості дати по справі особисті пояснення заявити клопотання про допит свідків та про витребування доказів, у звязку чим оскаржену постанову вважає незаконною. Жодного протоколу про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП щодо неї в її присутності не складалось, не вручалось, з пропозиціями ознайомитись з протоколом чи підписати його до неї ніхто не звертався, від підписання протоколу вона не відмовлялася. Вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову скасувати за відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення та провадження по адміністративній справі закрити. Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник відповідача у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Згідно ст.128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №146 від 09.04.2015 року ОСОБА_1Л визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. (а.с.2).

Як вбачається із постанови, ОСОБА_1 самовільно здійснила прибудову до квартири №2 на вул. Жемчужніковій,17 у м.Львові.

Відповідно до КУпАП найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. На підставі протоколу виноситься постанова про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами. Протокол складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення визначений у ст.256 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП передбачені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в протоколі повинні бути зазначені відомості про особу правопорушника, його письмові пояснення, відомості про свідків правопорушення, а також норма статті, що порушена та інше.

Відповідно до ст. 150 КУпАП, порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративного правопорушення вимоги щодо змісту були дотримані у повному обсязі.

З положень 256 КУпАП вбачається, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо місту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд не погоджується зі ствердженнями позивача в частині неповідомлення його про день, час та місце засідання адміністративної комісії та ненадання йому права надати пояснення по суті порушення, оскільки в процесі розгляду справи було достовірно встановлено те, що позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце засідання адміністративної комісії, але не з'явився на нього.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Аналіз наведених норм та зібрані докази у справі дають змогу зрозуміти, що позивач здійснила реконструкцію квартир №2 з влаштуванням балкону і квартири №3 з розширенням за рахунок надбудови на вул. Жемчужниковій,17, яке здійснено було самовільно, в результаті якої збільшилася площа квартири у якій проживає позивач.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 самовільно здійснила прибудову до квартири №23 на вул. Жемчужніковій,17 у м.Львові, а саме без дозволу та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації. Сам позивач підтвердив, що в неї такого дозволу та документації немає, вказане випливає із заяви від 12.10.2015 року у зв'язку із чим суд вважає, що відповідач вірно прийшов до висновку про наявність в діях позивача об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого 150 КУпАП.

За таких обставин висновок позивача про наявність документів, які зазначила у заяві від 12.10.2015 року не спростовує законності прийнятої відповідачем постанови, оскільки встановлено, що у позивача був відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на виконання робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1.

Також в процесі судового розгляду стороною відповідача була доведена правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, та був позивач належним чином повідомлено про день, час та місце засідання адміністративної комісії, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

З представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.150 КпАП України, постанова винесена правомочною особою, стягнення накладено в межах санкції статті з врахуванням вимог ст.33 КпАП України та строків накладення адміністративного стягнення.

Позивачем в судовому засіданні не представлено суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, які б заперечували правомірність винесеної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, в судовому засіданні не встановлено неправомірності дій відповідача по винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7-12, 17, 18, 86, 70-72, 87, 94, 128, 158 -163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її отримання до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя: Мартинишин М.О.