Справа № 2а-2244/09/1370
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ К/9991/39388/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,
Швеця В.В., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Будинкоуправління № 4 Львівської квартирно-експлуатаційної частини району до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова про визнання недійсним рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2009 року Будинкоуправління № 4 Львівської квартирно-експлуатаційної частини району звернулося в суд з позовом, у якому просило визнати недійсним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова від 4 вересня 2008 року № 631 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Будинкоуправління № 4 Львівської квартирно-експлуатаційної частини району знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова і є платником страхових внесків.

Рішенням відповідача від 4 вересня 2008 року № 631 на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду, до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді стягнення штрафу у розмірі 1668,06 гривень та нарахування пені в сумі 2951,81 гривень за період з 16 лютого 2007 року по 21 серпня 2008 року. Вказане рішення вручене позивачеві 24 вересня 2008 року.

Не погоджуючись із розрахунком суми пені, яка підлягає стягненню відповідно до цього рішення, та періодом її нарахування, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова із заявою від 30 липня 2009 року № 256 про перерахунок пені, яка відповідачем скерована для розгляду у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20 серпня 2009 року № 63 скарга позивача залишена без розгляду з підстав пропуску строку, передбаченого для оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до частини 12 статті 106 Закону № 1058-IV нарахування пені, передбаченої частинами 9 і 10 цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, а тому відповідач помилково здійснив розрахунок пені виходячи з дня зарахування суми на банківський рахунок органу Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17, частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

За правилами частини 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Частиною 2 статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсйного фонду України у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) страхувальниками страхових внесків, відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV виконавчими органами Пенсійного фонду застосовуються до страхувальників фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% своєчасно несплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, розрахована на кожний день прострочення платежу.

У відповідності до частини 13 статті 106 Закону № 1058-IV про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до частини 12 статті 106 Закону № 1058-IV нарахування пені, передбаченої частинами 9 і 10 цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

За змістом частини 9 статті 20 Закону № 1058-IV днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду або у випадках, передбачених цим Законом, на рахунок Накопичувального фонду - день списання установою банку, установою Державного казначейства України суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

З досліджених банківських документів, які підтверджують фактичне списання коштів з банківського рахунку позивача, розрахунків розподілу стягнутих з боржника сум, затверджених начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, а також розрахунку фінансових санкцій та пені по особовому рахунку Будинкоуправління № 4 Львівської квартирно-експлуатаційної частини району судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що відповідачем всупереч вищевказаним нормам закону розрахунок пені проведено виходячи з дня зарахування суми на банківський рахунок органу Пенсійного фонду України, а не з дня фактичної сплати суми страхувальником.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення відповідача від 4 вересня 2008 року № 631 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді стягнення штрафу та нарахування пені є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Львівського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2009 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у справі за позовом Будинкоуправління № 4 Львівської квартирно-експлуатаційної частини району до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова про визнання недійсним рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.