Справа № 822/141/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/141/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівМайстер П.М. Шевчука О.П. Касапа В.М.
при секретарі за участі:Нетичай Ю.В. позивача: ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної пенітенціарної служби України , Управління Державної пенітенціарної служби в Луганській області , Краснолуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19 про стягнення заборгованості з виплати грошового забезпечення, компенсації за невикоростану відпустку та одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної пенітенціарної служби України, Управління Державної пенітенціарної служби в Луганській області, Краснолуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19, в якому просить стягнути з Державної пенітенціарної служби України заборгованість з одноразової вихідної допомоги при звільненні, грошової компенсації за 35 днів невикористаної відпустки за 2014 рік, грошового забезпечення за жовтень 2014 року та за листопад 2014 року.

В обгрунтування позовної заяви зазначає, що наказом Краснолуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19 від 01.12.2014 року №97 о/с її звільнено в запас за віком з посади прапорщика внутрішньої служби (без постановки на військовий облік). Вказує, що при звільненні з посади прапорщика внутрішньої служби, їй молодшому інспектору відділу нагляду і безпеки Краснолуцької виправної колонії №19 не виплачено одноразову вихідну допомогу в розмірі 16110,00 грн., грошову компенсацію за 35 днів невикористаної відпустки за 2014 рік у сумі 2506,00 грн., грошове забезпечення за жовтень 2014 року у сумі 3169,73 грн., за листопад 2014 року - 3168,48 грн.

Просить суд стягнути з Державної пенітенціарної служби України заборгованість з одноразової вихідної допомоги при звільненні в розмірі 16110,00 грн., грошової компенсації за 35 днів невикористаної відпустки за 2014 рік у сумі 2506,00 грн., грошового забезпечення за жовтень 2014 року у сумі 3169,73 грн., за листопад 2014 року - 3168,48 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Крім того, в позовній заяві позивач просить суд поновити пропущений строк звернення з позовом до суду, в частині позовних вимог про стягнення з Державної пенітенціарної служби України заборгованості з одноразової вихідної допомоги при звільненні в розмірі 16110,00 грн. Вказує, що строк пропущений з поважних причин, оскільки Краснолуцька виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19 знаходиться на території, яка не контролюється українською владою. Були труднощі з переїздом та перевезенням одежі з непідконтрольної українській владі території, що забрало у неї певний час. Про виплату належних її сум звернулась до Державної пенітенціарної служби України, яка листом від 22.12.2015 року №4/3-9623-15/Г-7326 відмовила у виплаті одноразової вихідної допомоги при звільненні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази та документи, вважає, що строк звернення з позовом до суду, в частині позовних вимог про стягнення з Державної пенітенціарної служби України заборгованості з одноразової вихідної допомоги при звільненні в розмірі 16110,00 грн. пропущений з поважних причин, а тому наявні підстави клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду задовольнити.

Представник Державної пенітенціарної служби України у судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, письмових заперечень щодо позовних вимог не надіслав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Управління Державної пенітенціарної служби в Луганській області у судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заперечення, в якому зазначає, що згідно Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Вказує, що оскільки на час звільнення позивача та розгляду справи у суді, Краснолуцька виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19 знаходиться на не контрольованій українській владі території, тому стягнення сум заборгованості по заробітній платі, на час існування особливого порядку фінансування бюджетних установ є не можливим. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Краснолуцької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19 у судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, письмових заперечень щодо позовних вимог не надіслав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 01.12.2014 року, відповідно до виписки з наказу №97 о/с начальника Краснолуцької виправної колонії №19, ОСОБА_5, прапорщика внутрішньої служби, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено в запас (без постановки на військовий облік) за п.63 "а" за віком та встановлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 15 років 01 місяців 00 днів, загальний трудовий стаж - 28 років 08 місяців 23 днів, невикористану чергову відпустку за 2014 рік у кількості 35 діб.

03.12.2014 року Краснолуцькою виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19 видано довідку за №27/5627, згідно якої заборгованість перед позивачем з грошового забезпечення за жовтень - листопад 2014 року, станом на 01.12.2014 року складає 6338,21 грн.

Згідно довідки від 03.12.2014 року №27/5630, виданої Краснолуцькою виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19, позивачу повідомлено, що їй при звільненні були нараховані: вихідна допомога у розмірі 16110,00 грн., та компенсація за невикористані доби відпустки у сумі 2506,00 грн. Зазначені вище суми виплачені не були.

В грудні 2015 року позивач звернулась до Державної пенітенціарної служби України із заявою щодо неотримання нею грошового забезпечення за жовтень - листопад 2014 року та розрахункових коштів за роботу в Краснолуцькій виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19.

Відповідач - Державна пенітенціарна служба України листом від 22.12.2015 року №4/3-9624-15/Г-7327 повідомила позивача, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Місто Вахрушеве - 2, на території якого розташована Краснолуцька виправна колонія, відноситься до населених пунктів, які непідконтрольні українській владі. Вказує, що нарахування та виплата заробітної плати працівникам здійснюється на підставі підтверджуючих документів з первинного обліку праці та заробітної плати, зокрема даних табельного обліку робочого часу, відомостей про нарахування заробітної плати. Зазначає, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, перевірити викладені у зверненні позивача факти немає можливості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу визначений Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07 жовтня 2009 року №222, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 листопада 2009 року за №1040/17056.

Згідно із пунктом 18.1 пункту 18 Інструкції особам рядового і начальницького складу, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" при звільненні зі служби за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків, а при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За приписами ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Як вбачається з довідки від 03.12.2014 року №27/5630, виданої Краснолуцькою виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19, заборгованість Краснолуцької виправної колонії №19 перед позивачем з вихідної допомоги становить 16110,00 грн., та компенсації за невикористані доби відпустки - 2506,00 грн. Даний факт не є спірним між сторонами.

Суд, не бере до уваги твердження відповідача - Управління Державної пенітенціарної служби в Луганській області стосовно того, що стягнення сум заборгованості по заробітній платі на користь позивача є не можливим, так як у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади, оскільки постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року по справі №826/18826/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595, а тому посилання позивача на зазначений вище пункт є протиправним.

Нормами частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу вказаних норм та даних правовідносин вбачається, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, компенсації за не використані дні відпустки, та грошового забезпечення за жовтень - листопад 2014 року.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_5 заборгованість: по одноразовій вихідній допомозі при звільнені у розмірі 16110,00грн. (шістнадцять тисяч сто десять грн.); 2506,00 грн.(дві тисячі п'ятсот шість грн.) грошової компенсації за невикористану відпустку 2014 року; грошового забезпечення за жовтень, листопад 2014 року в сумі 6338,21грн.(шість тисяч триста тридцять вісім грн. 21 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24 лютого 2016 року о 09 год. 20 хв.

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/П.М. Майстер О.П. Шевчук В.М. Касап
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер