Справа № 464/159/16-а
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/159/16-а
пр.№ 2-а/464/73/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 та старшого державного виконавця Шелінської Юлії Андріївни про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, начальника відділу ОСОБА_2 та старшого державного виконавця Шелінської Ю.А. про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 15.07.2015 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист на виконання рішення про зобовязання Управління ПФУ в галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду 3-ї групи згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат. Постановою старшого державного виконавця від 11.11.2015 року виконавчий лист повернуто ОСОБА_1 з поміткою «Завершено». Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки судове рішення не виконано, виплати проведені не були. Тому ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця та скасувати постанову від 11.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувану; визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень щодо затвердження постанови від 11.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувану та щодо відмови скасувати вказану постанову; скасувати постанову начальника відділу ОСОБА_2 від 07.12.2015 року, а також виконавчий лист повернути у відділ примусового виконання рішень для подальшого виконання та зобовязати відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження.

Позивач в судове засідання не зявився, зазначивши в позовній заяві про розгляд позову без його участі.

Представник відповідача та відповідачі в судове засідання не зявилися за невідомих обставин. Про час та місце розгляду позову відповідачі повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

15.07.2015 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 464/12362/14-а на виконання рішення суду про зобовязання Управління ПФУ в галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду 3-ї групи згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат по 02.08.2014 року включно.

03.08.2015 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП № 48297577.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 11.11.2015 року, яка затверджена начальником відділу ОСОБА_2, виконавчий документ, а саме: виконавчий лист № 464/12362/14-а повернуто стягувачеві.

Позивач не погодився з постановою та 27.11.2015 року звернувся зі скаргою на начальника відділу примусового виконання рішень.

Постановою начальника відділу ОСОБА_4 від 07.12.2015 року в задоволенні скарги позивача було відмовлено.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи позов судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови державний виконавець посилається на те, що рішення суду не виконано з поважних причин, а саме: у звязку з відсутністю фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду україни. Окрім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що державний виконавець не може звернути стягнення на кошти боржника, який є державним органом, оскільки наявна встановлена законом заборона, чітко визначений порядок та процедура виконання даних рішень, а тому виконавчий лист підлягає поверненню стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, виконавчий документ повернуто стягувану на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону, яка передбачає повернення документа в разі наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Жодної інформації про існування вищезазначеного акту постанова старшого державного виконавця про повернення виконавчого листа не містить. Не міститься такої інформації й в постанові начальника відділу примусового виконання рішень від 07.12.2015 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1

Проте, постанова від 07.12.2015 року містить посилання на неможливість виконати рішення суду на підставі ст.ст. 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Відповідно до ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, державний виконавець наділений повноваженнями накладати штрафи на посадових осіб юридичних осіб боржників та вносити подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом за умови невиконання рішення без поважних причин.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися та не надали суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваних постанов.

Суд не приймає до уваги посилання державного виконавця в постанові про закінчення виконавчого провадження на те, що боржником рішення суду не виконано з поважних причин у звязку відсутністю бюджетного фінансування.

Так, згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям з незалежних від них обставин, а також у старості та в, інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату одноразової компенсації у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена компенсація, однак, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, яка прямо передбачена законом та постановлена до стягнення судовим рішенням.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, судом не може бути прийнято до уваги.

Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права в Україні. Відповідно до правової позиції Європейського суду по справі Кечко проти України, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, невиконання рішення суду Сихівським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради стосовно виплати одноразової компенсації, у звязку з відсутністю коштів, є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та яка є частиною національного законодавства, а також статті 1 Протоколу №1 до Конвенції.

А відтак, боржником без поважних причин, всупереч п. 1 ст. 6 Конвенції, не було виконано рішення суду, дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є протиправними, постанова з цього приводу винесена без дотримання вимог ч. 3 ст. 75, ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження, а тому підлягає скасуванню.

З цих самих підстав підлягає скасуванню постанова начальнику відділу примусового виконання рішень примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про відмову в задоволенні скарги позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 46, 124 Конституції України, ст.ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 158-163, 167, 181 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 та старшого державного виконавця Шелінської Юлії Андріївни про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 11 листопада 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 48297577.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 11 листопада 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 48297577.

Визнати протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо затвердження постанови старшого державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану від 11 листопада 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 48297577.

Визнати протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо відмови в скасуванні постанови старшого державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану від 11 листопада 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 48297577.

Скасувати постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 07 грудня 2015 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1.

Виконавчий лист № 464/12362/14-а, виданий 15 липня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова повернути до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області відновити виконавче провадження ВП № 48297577 за виконавчим листом № 464/12362/14-а, виданим 15 липня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: