Справа № 804/14162/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гончарової В.Г., розглянувши за участю представників:
відповідача ОСОБА_2
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,
про скасування рішення,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що факти викладені в матеріалах перевірки, складених співробітниками Відділу кримінальної міліції у справах дітей ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 31.03.2015 року, не відповідають дійсності, не підтверджуються жодними належними та обґрунтованими доказами. Позивач також зазначив, що особа, що продала тютюнові вироби неповнолітній особі, не працює в магазині «Щедрий кошик», та продала неповнолітньому свої сигарети, та відсутній розрахунковий документ, який би підтверджував факт продажу.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач проти позову заперечував. Зазначив обставини проведення перевірки та винесення оскаржуваного рішення. В результаті проведеної перевірки було встановлено порушення, а саме реалізація тютюнових виробів без наявної ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та реалізацію тютюнових виробів неповнолітнім особам, у звязку з чим до позивача були застосовані штрафні санкції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до п. 1 ч.2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття субєктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття справи адміністративної юрисдикції, - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Пунктом 41.1 ст.41 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) встановлено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
Відповідно до положень ст.19-1 ПК України, на контролюючі органи покладені функції щодо здійснення ліцензування діяльності субєктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом та здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку про те, що відповідач є органом виконавчої влади, через що належить до суб'єктів владних повноважень в розумінні підпункту 7 пункту 1 статті 3 КАС України.
Отже, даний спір є публічно-правовим та, керуючись правилами територіальної підсудності адміністративних справ про оскарження ненормативних актів індивідуальної дії, що встановлені частиною 2 статті 19 КАС України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Матеріали справи свідчать про те, що 31.03.2015р. під час проведення рейдових заходів у с. Кіровське по вул. Горького, 72, в магазині «Щедрий кошик» було виявлено факт продажу тютюнових виробів неповнолітньому. За даним фактом на продавця магазину складено адміністративний протокол за ч.2 ст.156 КУпАП. При перевірці документів на реалізацію алкогольних та тютюнових виробів у ФОП ОСОБА_1 виявлено, що ліцензії на торгівлю вказаним товаром відсутні.
Так, в ході проведення даного заходу відносно позивача, було встановлено реалізацію 31.03.2015 року о 13:05 годині однієї пачки сигарет «Parliament» вартістю 28 грн. неповнолітній особі. Розрахунковий документ не надано, так як касовий апарат відсутній. Після проведення вказаної розрахункової операції співробітниками Відділу кримінальної міліції у справах дітей ГУ МВС України у Дніпропетровській області було взято пояснення від громадянки ОСОБА_3, що здійснила продаж даних тютюнових виробів неповнолітній особі.
З пояснень громадянки ОСОБА_3 вбачається, що вона працює в магазині «Щедрий кошик» ФОП ОСОБА_1 продавцем без укладання трудового договору та продала тютюнові вироби неповнолітньому без перевірки документів через те, що той виглядав старшим за вісімнадцять років. Також з пояснень вбачається, що продавцю відомо, що продаж тютюнових виробів особам молодшим за вісімнадцять років заборонений.
В подальшому, на громадянку ОСОБА_3, що здійснила продаж тютюнових виробів неповнолітній особі, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 510 грн. Постановою №4 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кіровської селищної ради від 20.05.2015 року.
На підставі матеріалів перевірки, складених співробітниками Відділу кримінальної міліції у справах дітей ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 31.03.2015 року, магазину «Щедрий кошик» розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул..Горького, 72, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1, в.о. начальника відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_4 було зроблено висновок до матеріалів від 31.03.2015 року сектору кримінальної міліції у справах дітей ГУ МВС України в Дніпропетровській області, в якому було зроблено розрахунок штрафник (фінансових) санкцій до висновку ФОП ОСОБА_1
Не погодившись з вказаними рішеннями, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано адміністративний позов до суду про їх оскарження.
Судом було перевірено доводи позивача в зазначеній частині та було встановлено наступне.
Статтею 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Отже, органи фіскальної служби зобовязані здійснювати свої функції, у тому числі стосовно проведення перевірок субєктів господарювання виключно на підставі, у спосіб, в межах повноважень, визначених законом.
Основні засади державної політики щодо регулювання оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР.
За приписами частини дванадцятої статті 15 зазначеного Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
При цьому, в силу положень статті 1 згаданого Закону, роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.
Таким чином, роздрібна торгівля тютюновими виробами може здійснюватись лише за наявності у суб'єкта господарювання відповідної ліцензії.
Крім того, як визначено пунктом 2 абзацу першого частини першої статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Матеріалами справи підтверджено, що 31.03.2015 близько 13:05 ОСОБА_3 у приміщенні магазину «Щедрий кошик» здійснила продаж однієї пачки сигарет «Parliament» вартістю 28 грн. неповнолітній особі.
До матеріалів справи залучено копію пояснень ОСОБА_5, за змістом якої підтверджено факт реалізації тютюнових виробів неповнолітньому.
Суд зазначає, що в силу положень частини четвертої статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" продавця зобов'язано отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж тютюнових виробів без відповідної ліцензії, так само, як і реалізацію тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.
При цьому законодавець розрізняє адміністративну відповідальність особи, яка безпосередньо здійснила реалізацію алкогольних напоїв неповнолітньому та суб'єкта господарювання, від імені якого вчинено такі дії. Так, статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено адміністративно-господарську відповідальність саме суб'єкта господарювання, у господарській одиниці якого вчинено відповідні порушення.
Згідно з частиною першою статті 16 зазначеного Закону контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, окрім іншого, є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
За приписами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З метою підтвердження або спростування відомостей, зазначених в матеріалах перевірки, складених співробітниками Відділу кримінальної міліції у справах дітей ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 31.03.2015 року, магазину «Щедрий кошик» розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.Горького, 72,судом був допитаний свідок.
Так, допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що 31.03.2015р. знаходилася в магазині під час проведення заходу співробітниками Відділу кримінальної міліції у справах дітей ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Свідок пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 Зазначила також, що коли ОСОБА_1 вийшла з магазину, вона знаходилася за прилавком і до неї зайшов хлопець, який спитав у неї сигарету, після чого вона продала йому пачку своїх сигарет «Парламент Аква» через те, що мала для себе ще одну пачку. Свідок зазначила, що взяла гроші з хлопця через те, що гроші зайвими не бувають. Також, свідок стверджувала, що до адміністративної відповідальності її не притягали.
Суд критично оцінює покази свідка, оскільки в судовому засіданні не наведено жодних фактів, які б спростовували письмові пояснення надані під час перевірки.
Разом з тим, безпідставним є посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не працює в магазині «Щедрий кошик», відсутній розрахунковий документ, який би підтверджував факт продажу, та тютюнові вироби не вилучалися, з огляду на наступне.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992р., згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.
Згідно постанови №4 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кіровської селищної ради від 20.05.2015 року та письмових пояснень ОСОБА_5 від 31.03.2015р., остання працює продавцем магазину «Щедрий Кошик», у звязку з чим фактичний допуск позивачем до роботи ОСОБА_5 вважається укладенням трудового договору. Крім того, в письмових поясненнях ОСОБА_5 від 31.03.2015р. зазначено, що касового апарату немає та згідно розписки від 31.03.2015р. ОСОБА_3 отримала від співробітників міліції пачку сигарет Парламент на зберігання до вирішення питання по суті.
Таким чином, оцінивши взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження правомірності рішень від 13.08.2015 року №148233/04-17-21/НОМЕР_1 та №148233/1/04-17-21/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій внаслідок порушення позивачем абз. 5 та 9 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме реалізації тютюнових виробів без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та здійснення продажу тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення ґрунтується на вимогах чинного законодавства, підстави для їх скасування відсутні, внаслідок чого в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
У судовому засіданні, яке відбулось 14.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанова оформлена та підписана 21.12.2015 року.
Керуючись ст. ст. 160-163, 167 КАС України, суд
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_6