Справа № 461/15687/14-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 р. Справа № 876/5725/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 Нездійминоги А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради про скасування рішення та розпорядження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 26.12.2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду; визнати незаконною та нечинною ухвалу ЛМР від 20.03.2014 року №3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові"; визнати незаконним та нечинним розпорядження Сихівської районної адміністрації від 12.08.2014 року №305 "Про демонтаж тимчасової споруди, встановленої за адресою: м. Львів АДРЕСА_1"; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати; зобов'язати ЛМР надати офіційний текст ухвали ЛМР №3190 від 20.03.2014 року; зобов'язати ЛМР опублікувати оголошення про відкриття провадження у цій справі.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконним та нечинним розпорядження Сихівської районної адміністрації від 12.08.2014 року №305 "Про демонтаж тимчасової споруди, встановленої за адресою: м. Львів АДРЕСА_1".

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що скасовуючи розпорядження , суд не врахував ту обставину, що підставою його прийняття була не лише ухвала Львівської міської ради №3190 від 20.03.2014 року, але і п.1.9. ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006 року №219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради (зі змінами)» та Положення про Сихівську районну адміністрацію, затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.2012 року №7. Апелянт, також, зазначає, що у ФОП ОСОБА_1 відсутній паспорт прив'язки для розміщення тимчасової споруди на АДРЕСА_1, а також розміщення тимчасової споруди здійснено на земельній ділянці не відведеній для цієї мети. Даний факт відповідачем не заперечується.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 20.03.2014 року Львівська міська рада прийняла ухвалу №3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові".

12.08.2014 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, враховуючи та керуючись ухвалою ЛМР від 20.03.2014 року №3190 прийняла розпорядження №305 про демонтаж тимчасової споруди, встановленої за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1, яким зобов'язано ФОП - ОСОБА_1 до 12.09.2014 року демонтувати тимчасову споруду (а.с.10).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що так як розпорядження приймалося відповідно до ухвали ЛМР №3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові" від 20.03.2014 року, яку визнано протиправною та скасовано в судовому порядку, то відповідно і розпорядження Сихівської РА є також незаконним та нечинним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією а законами України.

З матеріалів справи видно, що Ухвала Львівської міської ради №3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові" була предметом оскарження у Львівському окружному адміністративному суді.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року визнано протиправною вищевказану ухвалу ЛМР в частині ухвалення п.1.1, 1.2, 2, 4, 5 ухвали, а також додатків до ухвали №1, №№2-15.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ЛМР залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року без змін.

Враховуючи те, що ухвала ЛМР від 20.03.2014 року №3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.мЛьвові" скасована постановою Львівського окружного адміністративного суду, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про визнання її незаконною та нечинною задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками постанови суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання нечинним розпорядження Сихівської районної адміністрації від 12.08.2014 року №305 "Про демонтаж тимчасової споруди, встановленої за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1", оскільки таке приймалося відповідно до ухвали ЛМР №3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові" від 20.03.2014 року, яку визнано протиправною та скасовано.

Окрім того, з матеріалів справи видно, що копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується те, що позивач не є власником нежитлового приміщення за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1, що також враховується судом.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року у справі №461/15687/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 23.02.2016 року