Справа № 152/1988/15-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1988/15-а
Постанова

іменем України

18 лютого 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Строгого І.Л., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

у с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із указаним адміністративним позовом, у якому зазначив, що 11 грудня 2015 року він отримав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, яка була винесена Львівською митницею ДФС (далі відповідач) протиправно з порушенням частин 1 і 4 ст. 526 Митного кодексу України (далі МК України), згідно з якою справа розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності або її представника, або може бути розглянута за відсутності особи тільки тоді, коли від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

15 листопада 2015 року на митному пості «Грушів» відносно позивача було складено протокол № 2737/20917/15 та призначено розгляд справи на 4 грудня 2015 року о 10 годині за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369.

27 листопада 2015 року позивач рекомендованим листом надіслав на адресу відповідача клопотання з проханням перенести розгляд справи, однак відповідач, порушуючи вимоги ст. 526 МК України, статей 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянув справу про порушення митних правил без участі позивача та прийняв постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн, яку позивач просить визнати неправомірною та скасувати.

У судове засідання позивач не зявився, проте від нього до суду надійшло клопотання, у якому позивач підтримує позовні вимоги, справу просить розглянути без нього (а.с. 66).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. У письмових запереченнях, поданих до суду відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на це, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

15 листопада 2015 року старший державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 склав протокол про порушення митних правил № 2737/20917/15 відносно ОСОБА_1 (а.с. 5, 6).

Згідно з цим протоколом 15 листопада 2015 року близько 00 годин громадянин України ОСОБА_1, слідуючи у приватну поїздку в ОСОБА_3 з України через митний пост «Грушів», в якості водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, вїхав у зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символами кольору («зелений коридор»).

Під час перевірки інформації в ЄАІС ДФС України встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 24 серпня 2015 року ввіз через пункт пропуску «Дорогуск Ягодин» на територію України в митному режимі «транзит» легковий автомобіль марки «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673, VIN-код VF1С150, країна реєстрації транспортного засобу Німеччина.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транзитні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.

Строк транзитних перевезень, встановлений ст. 95 МК України транспортного засобу «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673, VIN-код VF1С150 перевищений.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товару більше ніж на десять діб, а тому його дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Із протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 його підписав, відмовившись давати пояснення, зазначивши про те, що з його сторони порушень немає.

Окрім того, у протоколі про порушення митних правил № 2737/20917/15 міститься підпис ОСОБА_1 у графі, у якій зазначено, що розгляд справи відбудеться 4 грудня 2015 року о 10 годині за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369, Львівська митниця ДФС.

Отже суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил щодо нього.

4 грудня 2015 року, тобто у призначений для розгляду справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 день, заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, розпочатої 15 листопада 2015 року, за ознаками вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України виніс постанову № 2737/90917/15, якою ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн (а.с. 3).

Зі змісту постанови вбачається, що підставою для її винесення були обставини, зазначені у протоколі про порушення митних правил № 2737/20917/15 від 15 листопада 2015 року, а саме те, що ОСОБА_1 перевищено встановлений ст. 95 МК України строк транзитних перевезень транспортного засобу «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673, VIN-код VF1С150, більше ніж на десять діб.

Позивач стверджує, що приймаючи постанову щодо нього, відповідач діяв неправомірно, оскільки не врахував його клопотання про відкладення розгляду справи, а також те, що строк транзитного перевезення транспортного засобу «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673 був перевищений з поважних причин, адже він зламався на дорозі і не міг продовжувати рух чи експлуатуватися, у звязку із чим потребував ремонту та заміни важливих деталей, яких на цей час немає.

З огляду на установлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Аналіз глави 55 МК України свідчить про те, що поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит, супроводжуватиметься обовязковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобовязання застосування заходів гарантування тощо).

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного пизначення).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Отже, зазначене вище свідчить про те, що пропуск ввезеного 24 серпня 2015 року ОСОБА_5 транспортного засобу «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673 на митну територію України був здійснений в порядку, передбаченому ст. 95 та ч. 1 ст. 381 МК України, тобто на строк 10 діб в митному режимі «транзит».

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Згідно з даними журналу пункту пропуску «Грушів» 24 серпня 2015 року о 18 годині 43 хвилини ОСОБА_1 через пункт пропуску «Дорогуск Ягодин» на територію України в митному режимі «Транзит», канал «Зелений коридор» ввіз легковий автомобіль марки «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673, VIN-код VF1С150, країна реєстрації транспортного засобу Німеччина.

Отже, з урахуванням дати ввезення автомобіля на територію України та строків, передбачених у ст. 95 МК України, транспортний засіб «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673 мав бути вивезений з території України не пізніше 3 вересня 2015 року.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що на час складання відносно ОСОБА_1 протоколу у справі про порушення митних правил та винесення оскарженої постанови, транспортний засіб за територію України не вивозився, що не заперечується самим позивачем.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобовязаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Позивач, посилається на те, що строк транзитного перевезення транспортного засобу «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673 був перевищений з поважних причин, адже він зламався на дорозі і не міг продовжувати рух чи експлуатуватися, у звязку із чим потребував ремонту та заміни важливих деталей, яких на цей час немає, для підтвердження своїх тверджень, позивачем надано довідку ФОП ОСОБА_6 від 25 січня 2015 року № 17, у якій зазначено, що водій транспортного засобу «Renault tvingo», реєстраційний номер НВН2673 звернувся до СТО за технічною допомогою, у звязку з тим, що ТЗ зламався та потребує заміни важливих деталей, яких поки що немає (а.с. 55).

Проте суд вважає цю довідку неналежним доказом обставин, передбачених пунктом 1 ч. 2 ст. 95 та ч. 1 ст. 192 МК України, оскільки по-перше, у довідці не зазначено, хто конкретно звернувся до СТО за технічною допомогою, які конкретно несправності виявлені в автомобілі, які деталі необхідно замінити, а також те, які вжито заходи для пошуку деталей та ремонту автомобіля.

По-друге, для перевірки обставин, зазначених у довідці ФОП ОСОБА_6 від 25 січня 2015 року № 17 ухвалою суду від 27 січня 2016 року (а.с. 58) ФОП ОСОБА_6 було зобовязано до 18 лютого 2016 року подати усі без винятку документи, які стосуються ремонту ним автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НВН 2673, VIN VF1С150. Ухвалу ФОП ОСОБА_6 отримав 2 лютого 2016 року (а.с. 65), проте документів на її виконання не надав.

Суд вважає, що ненадання ФОП ОСОБА_6 документів, які стосуються ремонту ним автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НВН 2673, VIN VF1С150 свідчить про недостовірність відомостей, зазначених у довідці від 25 січня 2015 року № 17.

По-третє, навіть, припустивши, що обставини, передбачені 1 ч. 2 ст. 95 та ч. 1 ст. 192 МК України все ж таки мали місце, позивач мав терміново повідомити про них та про місцезнаходження транспортного засобу найближчий орган доходів і зборів, однак позивач доказів такого повідомлення суду не надав.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позивач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України - перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів більше ніж на десять діб.

Санкцією ч. 3 ст. 470 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із постанови у справі про порушення митних правил № 2737/20917/15 від 4 грудня 2015 року вбачається, що стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 3 ст. 470 МК України.

Окрім того, позивач посилається на те, що відповідач не відклав розгляд справи за його клопотанням, проте суд вважає ці твердження безпідставними, з огляду на таке.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що про час та місце розгляду справи про порушення митних правил позивач був повідомлений під час вручення йому копії протоколу про порушення митних правил.

У листі від 10 лютого 2016 року № 1611/13-70-10/16 начальник Львівської митниці ДФС ОСОБА_7 на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27 січня 2016 року повідомив, що на адресу Львівської митниці ДФС 22 грудня 2015 року надійшла заява ОСОБА_1 від 17 грудня 2015 року з проханням припинити стягнення за постановою від 4 грудня 2015 року № 2737/20917/15. Інших звернень від ОСОБА_1 на поштову адресу та на адресу електронної пошти Львівської митниці ДФС не надходило (а.с. 68).

Таким чином, зазначеним вище листом спростовуються твердження позивача про направлення ним на поштову та електронну адресу відповідача клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки доказів вручення відповідачу цього клопотання позивач суду не надав.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 71 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, натомість відповідач, заперечуючи проти позову, доказав правомірність винесеної ним постанови у справі про порушення митних правил № 2737/20917/15 від 4 грудня 2015 року, виконавши таким чином обовязок, передбачений ч. 2 ст. 71 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 10, 11, 69-72, 79, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовити.

Згідно зі статтями 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.Л.Строгий