Справа № 2-а-102/10
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2010-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№2-а-102/10
Провадження №-
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

при секретарі Дасюк Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити перерахування щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В :

08.12.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про визнання протиправною бездіяльність щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2008 рік; зобовязання здійснити перерахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та забезпечити відповідні виплати за 2008 рік. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що має статус «дитини війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн. Сума невиплаченої державної соціальної допомоги за 2008 рік складає 1737 грн. 90 коп. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими обмежуються виплати «дітям війни».

В судове засідання позивач не зявився, просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову. Посилається, що в 2008 році підвищення до пенсії виплачувалось в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» і Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, та в межах фінансування. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем пропущений встановлений п. 1 ст. 100 КАС України річний строк звернення до суду, в звязку з чим наполягає на відмові в задоволені частини позовних вимог, за період, який передує річному строку звернення з адміністративним позовом.

Враховуючи, що сторони надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, суд, відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглянути справи в порядку письмового провадження на основі наявних в справі матеріалів.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною війни, що підтверджується довідкою № 542 від 19.03.2008 року (а.с.4).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Згідно п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 22.05.2008 року.

Згідно частини 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про розмір пенсії та отримуваної щомісячної соціальної державної допомоги позивачу було відомо з 01.01.2008 року, оскільки позивач отримував пенсію у встановленому розмірі щомісячно, однак до суду позивач звернувся лише в грудні 2009 року, пропустивши річний строк, передбачений ст. 99 КАС України. Позивач в своєму адміністративному позові не заявляє клопотання про поновлення чи продовження пропущеного строку звернення до суду, не надає жодного доказу звернення до відповідача щодо відновлення його порушеного права на захист його прав, свобод чи інтересів. Таким чином, суд вважає, що відсутні поважні причини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В своїх письмових запереченнях представник відповідача наполягав на відмові у задоволені адміністративного позову в частині позовних вимог, за період, який передує річному строку звернення з адміністративним позовом в звязку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити його виплату за період з 01.01.2008 року по 08.12.2008 року задоволенню не підлягають у звязку з тим, що вказане Рішення Конституційним Судом України було винесено 22.05.2008 року та те що позивач пропустив без поважних причин процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування та невиплати позивачу доплати до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова підлягає задоволенню частково необхідно: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року включно; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити його виплату за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року включно; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити; відповідно до ст. 94 КАС України стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. понесених ним судових витрат.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 94, 99, 100, 122, 158-163, 167 КАС України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити перерахування щомісячної соціальної допомоги, як дитині війни - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі міста Чернігова здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити його виплату за період з 08.12.2008 року по 31.12.2008 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова, заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.Г. Деркач