Справа № 813/298/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/298/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р.

Справа № 876/5306/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання – Бадівській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова (далі - УПФ) звернулося до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (далі - ЛКП) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за квітень-травень 2014 року в сумі 1062608,18грн, покликаючись на те, що підприємством підлягають відшкодуванню вказані витрати Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) у відповідності до Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV) та «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою правління ПФУ від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі №813/298/15 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ЛКП, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, оскільки таким не враховано усіх обставин справи, зокрема фінансове становище підприємства, що може призвести до блокування та зупинки його діяльності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки підприємство зобов’язане згідно чинного законодавства відшкодовувати УПФ його витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, отримало від позивача необхідні розрахунки, однак вказаного не вчинило та доказів сплати суду не надало, то вимоги УПФ є підставними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ЛКП є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому у відповідності до Закону №1058-IV, Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №400/97-ВР), УПФ надсилались відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «а», «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ) за квітень-травень 2014 року на суму 1062608,18грн.

Відповідачем не заперечується наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, однак залишається ним не сплаченою.

Не погодившись із такими діями ЛКП, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Обов'язок з відшкодування відповідних витрат УПФ встановлено Законом №400/97-ВР.

Згідно з абзацом 4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього ж Закону.

Абзацом 3 п.1 ст.4 Закону №400/97-ВР встановлено ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 п.1 ст.2 цього Закону.

Обов'язок відшкодування витрат з виплати пенсій, призначених за ст.13 Закону №1788-ХІІ передбачений п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, за правилами якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону №1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058-IV діяв Закон №400/97-ВР, абзацом 4 п.1 ст.2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до абзацу 4 пп.1 цього ж пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абзацу 4 п.2 прикінцевих положень Закону №1058-IV є спеціальними щодо абзацу 3 п.2 прикінцевих положень цього ж Закону, апеляційний суд приходить до висновку про існування у відповідача обов'язку відшкодовувати органам ПФУ суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п.6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається із матеріалів справи, надіслані УПФ розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» - «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ за квітень-травень 2014 року ЛКП отримано, що відповідачем не заперечується та підтверджено матеріалами справи (а.с.6-14 т.1), однак у встановлений строк не сплачено в сумі 1062608,18грн.

Наявність у працівників підприємства, по яким Пенсійним органом було виставлено розрахунки, призначеної пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а»-«з» ст.13 Закону №1788-ХІІ, відповідачем не спростовано та підтверджується наявними у справі документами.

Підприємство отримало розрахунки УПФ фактичних витрат на виплату та доставку пенсій (вказане не заперечується і не спростовано), які з моменту отримання є узгодженими і обов'язковими для виконання, а оскільки розрахунки відповідач не оскаржив (доказів протилежного не надано), вони є обов'язковими для виконання.

Також, Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позицію у справах цієї категорії, зокрема, у постановах від 12 червня, 10 липня 2012 року (№№21-107а12, 21-205а12 відповідно), 10 вересня 2013 року (№21-215а13), 11 лютого, 15 липня 2014 року (№№21-471а13, 21-261а14 відповідно).

Щодо доводів апелянта про складне матеріальне становище підприємства, то слід зазначити, що доказів такого суду не надано, а також такі обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову УПФ. В разі ж наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), ЛКП в праві звернутися до суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду в порядку ст.263 КАС.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог УПФ про стягнення заборгованості з ЛКП по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за квітень-травень 2014 року в сумі 1062608,18грн.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя А.Р. Курилець

Повний текст виготовлений 22 лютого 2016 року.