Справа № 554/11938/15-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 лютого 2016 року м. Київ К/800/3709/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Розваляєва Т.С., перевіривши на предмет відповідності вимогам закону касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в якому просив суд: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві щодо недоплати разової грошової компенсації за шкоду здоров'ю на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві провести донарахування та виплату разової грошової компенсації за шкоду здоров'ю на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради на користь ОСОБА_2 72700,70 грн. разової грошової компенсації за шкоду здоров'ю на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позов умотивований тим, що ОСОБА_2 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та будучи інвалідом війни 1 групи має право на разову грошову соціальну компенсацію відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак у виплаті такої компенсації безпідставно відмовлено.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

17 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразової компенсації відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

31 липня 2015 року відповідачем надана відповідь, згідно з якою виплата разової грошової компенсації за шкоду здоров'ю громадянам з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 1 та 2 групи проводиться у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Наведене зумовило звернення позивача до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової компенсації, яка виплачується особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», а не в розмірах, що передбачені положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Така правова позиція судів обґрунтована наступним.

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи соціального захисту населення виплату одноразової компенсації громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного і місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У свою чергу, за приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», встановлений розмір одноразової компенсації інвалідам І групи в сумі 379,3 гривні.

Вищевказані положення Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» та Постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» є діючими та не визнані неконституційними в установленому порядку.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду про залишення її без змін, заявник звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування таких рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які би дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Слід зазначити, що в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зауважив на тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Як слідує з мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

В цьому ж Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Керуючись пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Суддя Т.С. Розваляєва