Справа № 826/23420/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Київ справа № 826/23420/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «АНТОНОВ»

до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 47854161 від 15 червня 2015 року, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 жовтня 2015 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «АНТОНОВ» (далі - ДП «АНТОНОВ», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, відповідач) про відкриття виконавчого провадження ВП № 47854161 від 15 червня 2015 року (далі - оскаржувана постанова).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стала постанова про накладення штрафу від 14.01.2015 ВП № 45385057, якою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. накладено повторний штраф в подвійному розмірі в сумі 680,00 грн.

Як вказує позивач, оскільки штраф постановою від 14.01.2015 ВП № 45385057 було накладено на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. та вказана постанова стала підставою для винесення постанови від 15.06.2015 ВП № 47854161, боржником має бути зазначено Генеральний директор ДП «АНТОНОВ» Король В.М., а не ДП «АНТОНОВ».

Таким чином, на переконання позивача, оскільки штраф накладений на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М., а не на ДП «АНТОНОВ», відповідачем під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було порушено вимоги чинного законодавства щодо визначення боржника.

Крім того, позивач вважає, що й сам штраф на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. накладений неправомірно, із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Державним виконавцем порушено вимоги законодавства стосовно порядку, способу та меж реалізації повноважень, суперечності його дій принципу обмеження дискреційних повноважень, що виключає їх законність та правомірність при проведенні процедури виконання рішення суду та накладення штрафу.

У зв'язку із викладеним, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 47854161 від 15 червня 2015 року є неправомірною та такою, що суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався; в судове засідання представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-1178/2010, виданий Оболонським районним судом м. Києва від 02.11.2011, про поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді радника Генерального директора з правових питань в ДП «АНТОНОВ».

З виконання вказаного вище виконавчого листа відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 45385057.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі, на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. був накладений штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340,00 грн., що оформлено постановою про накладення штрафу від 28.11.2014 (ВП № 45385057).

14 січня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення штрафу (ВП № 45385057), якою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі, на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. накладено повторний штраф у подвійному розмірі у сумі 680,00 грн.

Не погодившись з вказаною вище постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 14.01.2015, ДП «АНТОНОВ» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірною та скасування постанови Управління ДВС ГУЮ у м. Києві про накладення на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. штрафу у розмірі 680,00 грн. від 14.01.2015 ВП № 45385057.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 (справа № № 826/8211/15), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015, в задоволенні адміністративного позову Державному підприємству «АНТОНОВ» повністю відмовлено.

Крім того, як встановлено судом, через несплату Генеральним директором ДП «АНТОНОВ» Королем В.М. штрафу у розмірі 680,00 грн., управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постанову про накладення штрафу від 14.01.2015 ВП № 45385057 було передано на примусове виконання до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

15 червня 2015 року відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 47854161 з виконання постанови № 45385057, виданої ГУ ДВС ГУЮ у м. Києві 14.01.2015, про стягнення з ДП «АНТОНОВ» штрафу у розмірі 680,00 грн. на користь держави (оскаржувана постанова).

Незгода позивача з оскаржуваною постановою обумовила останнього на звернення до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані позивачем докази та пояснення його представника, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Державного підприємства «АНТОНОВ», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Беручи до уваги той факт, що позивач з позовом про оскарження постанови від 15.06.2015 ВП № 47854161 звертався до Святошинського районного суду м. Києва та до Оболонського районного суду м. Києва, позови якого були повернені ДП «АНТОНОВ», після чого останній з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 47854161 від 15 червня 2015 року звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва, суд вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений з поважних причин.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV визначено, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

За приписами ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону в інших передбачених законом випадках.

Згідно з 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов'язком державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 18 Закону № 606-XIV у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Також, виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47854161 з примусового виконання постанови Головного управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 14 січня 2015 року № 45385057, де боржником в обох виконавчих провадженнях правомірно зазначено Державне підприємство «АНТОНОВ».

В судовому порядку виконавчий документ, на підставі якого відповідачем було відкрито виконавче провадження, не визнавався таким, що не підлягає виконанню. Матеріали справи такої інформації не містять.

Крім того, як встановлено судом під час розгляду справи, ДП «АНТОНОВ» зверталось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві з вимогами про визнання неправомірною та скасування постанови Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 14 січня 2015 року ВП № 45385057 про накладення штрафу на Генерального директора ДП «АНТОНОВ» Короля В.М. у розмірі 680,00 грн.

За наслідками розгляду вказаного вище позову Окружним адміністративним судом м. Києва було ухвалено постанову від 28.09.2015 (справа № № 826/8211/15), якою в задоволенні адміністративного позову Державному підприємству «АНТОНОВ» повністю відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 (справа № № 826/8211/15) апеляційну скаргу Державного підприємства «АНТОНОВ» залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року - без змін.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У той же час, приписами ст. 26 Закону № 606-XIV визначені підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідних підстав судом встановлено не було.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 15.06.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП № 47854161 прийнята суб'єктом владних повноважень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для визнання її протиправною та скасування, у суду не має.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 181, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «АНТОНОВ» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко