Справа № 804/3020/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2016 рокусправа № 804/3020/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати рішення № 356 від 22.01.2015 року протиправним;

- скасувати рішення № 356 від 22.01.2015 року;

- відшкодувати позивачу витрати на суди та моральний ущерб в сумі 3000 гривень;

- зобов'язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська прийняти рішення щодо приватизації квартири позивача згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розгляд справи здійснено у відповідності до ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з вимогою приватизувати житловий будинок АДРЕСА_1 Дніпропетровської області на підставі ордеру № 391 від 30.09.1991 року.

Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська від 22.01.2015 року № 356 ОСОБА_1 відмовлено в приватизації квартири АДРЕСА_1. з причин того, що згідно ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна", військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням та станом на момент прийняття рішення

житловий будинок не передано в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, що і стало підставою для звернення останнього з відповідним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір є адміністративним, проте з такими висновками погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Дана справа не є публічно - правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), наведеного у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Організація проведення приватизації та оформлення права власності закріплені в статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), кімнат у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

На переконня колегії суддів, правовідносини, що виникли між сторонами, за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки виникають із житлових відносин, тому як пов'язані з набуттям житла у приватну власність, шляхом приватизації.

Положенням статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на отримання житла, а також правовідносини, що є похідними від такого спору, є не публічними, а приватно-правовими, а відтак, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідної правової позиції також дотримується і Верховний Суд України, яка викладена в постанові останнього від 02.12.2014 року (справа № 21-530а14) та Вищий адміністративний суд України, що викладена в ухвалі від 17.12.2015 року (справа № К/800/2252315) у зв'язку з чим, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року (а.с. 46).

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і помилково розглянув спір за нормами КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За приписами ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або

провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати, закривши провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, п.4 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 203, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай