Справа № 2-а-10413/11
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2011 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці, управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради про соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чернобильскої катастрофи,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 14 вересня 2011 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці, управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради про соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чернобильскої катастрофи.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 , обґрунтував, тим, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильскії АЕС другої категорії. За цих обставин він набув право на отримання додаткової пенсії, відповідно до ст. 51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, при нарахуванні йому пенсії відповідач користувався не законами, а лише підзаконними нормативно-правовими актами, тому основна частка його пенсії нараховувалась в набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством. Зважаючи на це, він звернувся до УПФУ в Дружківці з заявою про перерахунок пенсії, однак йому було відмовлено в здійснені такого перерахунку. Позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать Конституції України, тому просить суд визнати дії УПФУ в м.Дружківці щодо відмови в перерахуванні додаткової частки його пенсії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок додаткової частки його пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи він також набув право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, УПСЗН виплачує йому щорічну допомогу на оздоровлення значно в меншому розмірі.

Таким чином, позивач вважає дії УПСЗН незаконними, так як при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення відповідач користувався не законами, а лише підзаконними нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством.

Позивач просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення неправомірними. Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради відповідно до ст..48 Закону України „про статус і соціальний захист громадян, постраждавши в наслідок Чорнобильської катастрофи здійснити нарахування та виплату щорічної компенсації на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача УПФУ в м.Дружківці в судове засідання не зявилася, вона надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та заперечення, просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представник відповідача УПСЗН у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судовою повісткою.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить (віднесений) до другої категорії осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням Серія А № 149372 (а.с. 13 )

Судом встановлено, що 01.09.2011 року позивач ОСОБА_1 звертався до УПФУ в м.Дружківці з заявою про перерахунок його додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

УПФУ в м.Дружківці 09.09.2011 року в перерахунку пенсії йому було відмовлено на підставі Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654, яким були визначені розміри до яких встановлюється доплата до пенсії інвалідам, які мають звязок з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення пункту 28 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими з 1 січня 2008 року були внесені зміни зокрема до статей 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто судом першої інстанції правильно застосовані норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених Законів, що визнані неконституційними та є обовязковими до виконання на території України.

Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивача віднесено до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796ХІІ передбачено, що особам віднесеним до другої категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС призначається щомісячна додаткова пенсія зо шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статі 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статі 54 цього закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1,2,3,4 категорії. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Вищевикладені приписи Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є діючими, та на час спірних правовідносин не зупинялись та не змінювались іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Суд, не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25 березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року), тоді як частина третя статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи змінена Законом України від 17 листопада 2005 року № 310815 (набрав чинності 13 грудня 2005 року). Саме неврахування відповідачем зазначених змін стало однією з причин хибного висновку щодо неможливості застосування стосовно позивача норм абзацу 1 статті 28 загального закону в частини визначення мінімального розміру пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму.

Правовою підставою позовних вимог є частина 3 статті 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи якою зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, у тому числі віднесеним до першої категорії. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України „Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року № 966-14. Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 25054 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантіївід 5 жовтня 2000 року № 2017-3. Статтею 17 даного Закону до основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний розмір пенсії за віком. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Стаття 19 зазначає, що виключно законами України визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005) повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також ОСОБА_1 відповідає статті 50 Конституції України, де вказано, що кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Статтею 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Законами України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2011 рік не передбачено будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Встановлений постановами Кабінету Міністрів України розмір щорічної допомоги на оздоровлення не відповідає розміру мінімальної заробітної плати, встановленому законами України.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2011 рік, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005 року № 562.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2011р. не виплачена до теперішнього часу.

Відповідно до Закону України „Про державний бюджет України на 2011 рік №2857-VI від 23.12.2010 року розмір заробітної плати з 01 квітня 2010 року 960 грн. на місяць. Цим законом дія ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати не зупинялась.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу 2011 році є незаконними.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент прийняття рішення по справі, так як вона досі не виплачена.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 до теперішнього часу за 2011 рік не отримав щорічну допомогу на оздоровлення, розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на момент прийняття рішення по справі складає 960грн., тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню за 2011р. недоплачена сума щорічної допомоги на оздоровлення.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофине уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат.

Тому суд вважає постанову Кабінету Міністрів України „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005 року № 562 такою, що не відповідає Конституції України, і ним користуватися при виплаті допомоги на оздоровлення не можливо.

Під час розгляду справи зясовано, що Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рікдоповнені Прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофизастосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 19 червня 2011 року, оскільки опублікуванні в газеті Голос Україниз а 18 червня 2011 року №110 (5110).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 81, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці, Управління созіального захисту населення про соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чернобильскої катастрофи задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківкці з 01.01.2011 року до 23 липня 2011 року щодо не виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. ст. 49, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області провести ОСОБА_1 відповідний перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. ст. 49, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2011 року до 23 липня 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнати дії Дружківського міського управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік незаконними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради (р/р 1497 в УДК у Донецькій області МФО 834016 ОКПО 26010987) за рахунок коштів Державного бюджету на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2011рік.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 500 (пятісот) гривень за оплату послуг адвоката.

Постанова складена та підписана 19.10.2011 р.,

Копію постанови надіслати особам які беруть участь у справі протягом трьох днів з моменту підписання постанови.Постанова набирає законної сили: через 10 днів з дня її проголошення, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання у повному обсязі.

Суддя: А. Л. Гонтар