Справа № 2а-641/12/0970
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року м. Київ К/800/37715/13

К/800/37718/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державного управління охорони навколишнього середовища в Івано-Франківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії

за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 березня 2012 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині заявлених позовних вимог до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області про зобов'язання визнати незаконним і скасувати наказ від 3 грудня 2009 року №76-о щодо ОСОБА_1, видачі нового наказу, виключення запису з трудової книжки ОСОБА_1 під №27 як незаконного та зобов'язання нарахувати і виплатити заробітну плату з урахуванням індексів інфляції на підставі пункту 2 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 березня 2012 року відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області про визнання незаконною дії Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області щодо надання відповіді від 2 серпня 2011 року №02-21/2428.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року заяву позивача про зміну позовних вимог від 22 березня 2012 року задоволено частково. Прийнято заяву позивача про зміну позовних вимог в частині вимог щодо:

1) визнання протиправними та незаконними дій (бездіяльності) відповідача;

2) зобов'язання відповідача розглянути питання позивача та вирішити його виключно на підставі положень норм Конституції України, Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110; далі - Інструкція)

визнання відсутності положення закону, відповідно до якого відсторонена від роботи особа за постановою слідчого з дня відсторонення позбавляється права на нарахування та на виплату заробітної плати, в іншому випадку констатувати, що має місце незабезпечення принципів верховенства права, принципів презумпції невинуватості;

заборонити відповідачу довільно трактувати норми Конституції України, Кодексу законів про працю України, тому що єдиний законодавчий орган України не приймав жодного рішення у частині, що стосується питань відсторонення особи від роботи за постановою слідчого та припинення в зв'язку з цим начислення та виплати відстороненій особі заробітної плати під час такого її відсторонення від роботи, а також щодо подальшого звільнення такої особи з роботи на підставі вироку суду в аспекті, що з позиції забезпечення принципів верховенства права, серед яких фундаментальним є принцип презумпції невинуватості, - ніхто не може бути покараним до дня набуття вироком законної сили, в тому числі й по додатковому покаранню, яке призначено засудженій особі вироком суду.

У прийнятті решти позовних вимог, викладених у цій заяві, відмовлено.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року апеляційне провадження на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року про часткове задоволення заяви про зміну позовних вимог закрито як помилково відкрите.

У касаційних скаргах позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області від 3 грудня 2009 року № 76-о ОСОБА_1 звільнено з 19 вересня 2007 року з посади начальника відділу комплексного управління та координації природоохоронної діяльності на підставі вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 1 квітня 2009 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2009 року у відповідності до пункту 7 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2011 року у справі № 2а-702/11/0970, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2011 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області про зобов'язання виключити запис з трудової книжки під №27, визнання незаконним та скасування наказу від 3 грудня 2009 року № 76-о, поновлення на роботі на посаді, нарахування та виплату заробітної плати в сумі 135971,55 грн залишено без розгляду в зв'язку з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

14 липня 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив:

скасувати наказ від 3 грудня 2009 року № 76-о як незаконний, видати новий наказ з урахуванням фактичних обставин у правовідношенні (дата видачі трудової книжки 15 грудня 2009 року і розрахунку) відповідно до пунктів 2.10, 2.25, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2009 року;

змінити запис у трудовій книжці під №27 згідно вимог пунктів 2.10, 2.25, 4.1 Інструкції;

нарахувати та виплатити з урахуванням індексів інфляції заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 151 079,50 грн.

Листом від 2 серпня 2011 року №02-21/2428 Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області на вказану заяву позивача надало відповідь, згідно з якою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2011 року, було залишено без розгляду позов ОСОБА_1, в якому заявлені ті самі вимоги, що зазначені в його заяві від 14 липня 2011 року.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII державні службовці мають право, зокрема, захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Згідно зі статтею 32 цього Закону рішення про припинення державної служби може бути оскаржено державним службовцем безпосередньо до суду.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що питання, порушені позивачем у заяві від 14 липня 2011 року, за умови трудового спору, підлягають вирішенню виключно у судовому порядку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, порушені позивачем питання в його зверненні до відповідача від 14 липня 2011 року за предметом правового регулювання є ідентичними до вимог, заявлених ним в позові в адміністративній справі №2а-702/11/0970, за результатами розгляду якого судом прийнято рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що за умови наявності судових рішень по вказаних питаннях проходження та звільнення з публічної служби, дії відповідача з надання відповіді від 2 серпня 2011 року № 02-21/2428 є правомірними, тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача вирішити питання, порушені у його заяві від 14 липня 2011 року, виключно на підставі положень норм Конституції України, Кодексу законів про працю України та Інструкції поза межами судового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про визнання відсутності положення закону, відповідно до якого відсторонена від роботи особа за постановою слідчого позбавляється права на нарахування заробітної плати, констатування факту, що має місце незабезпечення принципів верховенства права, принципів презумпції невинуватості, про заборону відповідачу довільно трактувати норми Конституції України, Кодексу законів про працю України, тому що єдиний законодавчий орган України не приймав жодного рішення у частині, що стосується питань відсторонення особи від роботи за постановою слідчого та припинення в зв'язку з цим начислення та виплати відстороненій особі заробітної плати під час такого її відсторонення від роботи, а також щодо подальшого звільнення такої особи з роботи на підставі вироку суду в аспекті, що з позиції забезпечення принципів верховенства права, серед яких фундаментальним є принцип презумпції невинуватості, - ніхто не може бути покараним до дня набуття вироком законної сили, в тому числі й по додатковому покаранню, яке призначено засудженій особі вироком суду, не можуть бути позовними вимогами у розумінні частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не відповідають змісту порушеного права. За своїм змістом вони дублюють позовні вимоги, що були предметом судового розгляду у справі № 2а-702/11/0970, знаходили свою оцінку при винесенні ухвал Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 березня 2012 року та від 22 березня 2012 року в цій справі і мають на меті розглянути спір щодо поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу без дотримання термінів звернення до суду.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов'язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

Згідно з вимогами частини другої статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України, що визначає умови, при яких виникає право на апеляційне оскарження, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом. Заперечення на інші ухвали можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Оскарження ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року про часткове задоволення заяви про зміну позовних вимог в апеляційному порядку процесуальним законом не передбачено, тому суд апеляційної інстанції правильно закрив апеляційне провадження як помилково відкрите.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.