Справа № 289/1866/15-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Свінцицький Л.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" лютого 2016 р. Справа № 289/1866/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Малахової Н.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "11" грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області із позовом, у якому просила визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області щодо відмови їй у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 1 червня 2015 року, а також зобов'язати його відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 1 червня 2015 року. Свої вимоги мотивувала тим, що оскільки до 1 червня 2015 року Верховною Радою України не був прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне грошове утримання) призначалися відповідно до ряду законів, в тому числі «Про державну службу». Відтак, з 1 червня 2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за віком, оскільки вона з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області відмовлено за безпідставністю.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області та з 03.09.2012 року отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Станом на 01.04.2015 року ОСОБА_3 працювала на посаді головного спеціаліста відділу фінансово-економічної та кадрової роботи в Управлінні культури національностей та релігії Київської обласної державної адміністрації, яка віднесена до категорій відповідних посад державних службовців.

У зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, їй, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, припинено виплату пенсії з 01.04.2015 року.

Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах у червні та вересні 2015 року ОСОБА_3 зверталася до управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі та Пенсійного фонду України з заявами про поновлення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Проте, листами від 25.06.2015 року №16/Г-8 та 24.09.2015 року №966/Г-7 Пенсійний орган повідомив про відсутність підстав для поновлення виплати такої пенсії.

Вказана обставина стала підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів, на якій посаді вона працювала у період з 01 квітня 2015 року та чи давала ця посада право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу» та «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату їй пенсії з 1 квітня 2015 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі, порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року (далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015 року), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пенсійний орган вважає, що оскільки ОСОБА_3 працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йому виплачуватися не повинна.

З матеріалів справи вбачається, що листом 24.09.2015 року №966/Г-7 Пенсійний орган повідомив позивача про те, що її посада станом на 01.04.2015 року дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак, призначена пенсія за віком з 01.04.2015 року не виплачується.

Відтак, станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працювала позивач, дійсно, передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії було припинено.

Крім того, згідно довідки Управлінні культури національностей та релігії Київської обласної державної адміністрації від 29.09.2015 року №1587/01-12 ОСОБА_3 працює на посаді головного спеціаліста відділу фінансово-економічної та кадрової роботи в Управлінні культури національностей та релігії Київської обласної державної адміністрації (а. сп.19).

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив належним чином всі обставини справи та зробив помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанова суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від "11" грудня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області задовольнити.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області провести нарахування і виплату пенсії за віком ОСОБА_3 у повному обсязі з 1 червня 2015 року з врахуванням частково виплачених коштів, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Н.М. Малахова

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,12265

3- відповідачу/ Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області вул.М.Житомирська, 8,м.Радомишль,Житомирська область,12201

- ,