Справа № 809/4410/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2016 р. Справа № 809/4410/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Щербяк В.С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до відповідача: Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України, вул. Почайнинська, 23/21, м. Київ, 04070,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3

про скасування рішення № ІХ-001/2015 від 08.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про скасування рішення № ІХ-001/2015 від 08.10.2015 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року, судом залучено до участі у справі ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за № ІХ-001/2015 від 08.10.2015 року, яким залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2 на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області за № 7/5 від 23.04.2015 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_3 з підстав неповного дослідження обставин та однобокою перевіркою діяльності адвоката.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні, яке міститься в матеріалах справи (а.с.52-58), просив суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи була належним чином повідомлена. Правом подання письмового пояснення щодо заявленого позову не скористалася.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

03.03.2015 року до дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_2 від 20.02.2015 року щодо неналежної поведінки адвоката ОСОБА_3, згідно якої останній просив провести перевірку діяльності адвоката ОСОБА_3, відкрити дисциплінарне провадження та притягнути ОСОБА_3 до відповідальності (а.с.74). Вказана скарга мотивована недбалим виконанням адвокатом ОСОБА_3 своїх обов'язків, яке полягало в наданні неефективної правової допомоги у зв'язку із ненаправленням квитанції про сплату судового збору у термін, визначений ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.08.2013 року та неподанні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження при повторному зверненні до суду, що призвело до позбавлення ОСОБА_2 можливості оскаржити судові рішення в касаційному порядку. Також, ОСОБА_2 вказав на допущені порушення при оформленні угоди від 13.12.2012 року, укладеної з адвокатом ОСОБА_3 щодо представлення інтересів ОСОБА_2 в державних установах, судових інстанціях по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованої прибудови та інших вимог (а.с.77), а саме відсутність розміру гонорару; невідповідність адреси адвоката вказаної в угоді з адресою, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України; ненадання адвокатом квитанцій та звіту про виконану роботу, чим порушила вимоги статтей 8, 11, 17, 18, 26, 27, 28 Правил адвокатської етики.

В ході перевірки відомостей, викладених у скарзі, дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області були витребувані, розглянуті та вивчені документи, відібранні пояснення у адвоката, а також складена довідка (а.с.77-118).

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області за № 7/5 від 23.04.2015 року в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_3 відмовлено (а.с.121-125).

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до протоколу за № 26 від 08.10.2015 року (а.с.63-66), відповідачем у відкритому засіданні було заслухано доповідь члена Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_5, пояснення представника скаржника, перевірено матеріали справи та прийнято рішення за № ІХ-001/2015 від 08.10.2015 року, яким скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 23.04.2015 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_3 залишено без змін (а.с.128-131).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури погодилась з висновками кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону щодо відсутності в діях адвоката ОСОБА_3 ознак дисциплінарного проступку та дійшла висновку, що перевірка відомостей про наявність чи відсутність ознак дисциплінарного проступку в діях адвоката була проведена належним чином, у відповідності до вимог статті 38 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 2 статті 67 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України 17.11.2012 року щодо відносин дисциплінарної відповідальності адвокатів діє презумпція невинуватості.

Згідно частини 2 статті 36 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Судом встановлено, що під час проведення перевірки кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області вчинено ряд дій, досліджено ряд обставин, яким надано належну правову оцінку рішенням за № 7/5 від 23.04.2015 року.

Суд зазначає, що посилання скаржника на порушення адвокатом ОСОБА_3 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правил адвокатської етики не знайшли свого підтвердження ні в доказах, поданих позивачем до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області, ні в матеріалах перевірки. Також таких доказів не надано і суду. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що процесуальні документи направлялись чи повинні були направлятись на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ саме адвокатом ОСОБА_3, і що станом на 05.08.2013 року ОСОБА_2 або ж його представник, згідно довіреності від 11.01.2012 року (а.с.78), ОСОБА_1 користувались правовою допомогою адвоката ОСОБА_3

В той же час, згідно наявних в матеріалах справи копій довіреності (а.с.78) та рішення Яремчанського міського суду, представництво ОСОБА_2 здійснювала, в тому числі й громадянка ОСОБА_1

Суд погоджується із твердженням відповідача стосовно того, що недоліки, виявлені у тексті угоди від 13.12.2012 року не знаходяться у будь-якому причинному зв'язку з фактом пропуску ОСОБА_2 строку для усунення недоліків касаційних скарг.

Твердження позивача щодо неповідомлення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги ОСОБА_2, що позбавило останнього можливості задати питання та отримати пояснення адвоката, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки в матеріалах справи наявний супровідний лист, адресований ОСОБА_3 з повідомленням дати, часу та місця проведення засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (а.с.67).

Як наслідок, суд прийшов до висновку, що при винесені оскаржуваного рішення відповідачем враховані подані позивачем до скарги документи і зібрані кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області матеріали справи та надана їм належна оцінка.

За приписами частини 1 статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Згідно пункту 1 частини 4 вказаної статті Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов'язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Частиною 6 визначеної статті передбачено, що засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини від загальної кількості членів комісії. Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймаються шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів комісії.

Суд погоджується з висновками та підставами, які слугували прийняттю оскаржуваного рішення з огляду на те, що відповідачем було досліджено матеріали перевірки та встановлено відповідність висновків, викладених у рішенні за № 7/5 від 23.04.2015 року, зібраним доказам та відсутність підстав для його скасування.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що встановлення наявності або відсутності підстав для прийняття рішень про порушення дисциплінарної справи у відношенні адвоката є виключним (дискреційним) повноваженням органів адвокатського самоврядування.

Згідно Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на вищевикладене, судом також було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача щодо допиту свідка та витребування інформації в оператора мобільного зв'язку, оскільки вказані докази не були представлені позивачем на розгляд комісії та відповідно не були предметом розгляду відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.

Зважаючи на наведене, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення за № ІХ-001/2015 від 08.10.2015 року прийняте Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 24.02.2016 року.