Справа № 0870/11109/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/30151/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2012 ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, в якому просив визнати незаконною відмову начальника відповідача у зарахуванні до стажу державної служби роботу на посаді стажиста Заводського та Шевченківського районних народних судів м. Запоріжжя; зобов'язати відповідача зарахувати позивачу - судді, голові Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області до стажу державної служби час роботи на посаді стажиста Заводського та Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя з 03.08.1987 по 13.11.1988 роки.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року у справі у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконною відмову начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області у зарахуванні ОСОБА_4 до стажу державної служби роботу на посаді стажиста Заводського та Шевченківського районних народних судів м. Запоріжжя. Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області зарахувати судді ОСОБА_4 до стажу державної служби час роботи на посаді стажиста Заводського та Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя з 03.08.1987 по 13.11.1988 роки.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

У 1987 році позивач закінчив Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю «Правознавство».

На підставі посвідчення №120 від 25.06.1987 Міністерства юстиції УРСР позивач направлений за державним цільовим розподілом молодих спеціалістів до відділу юстиції Запорізького обласної ради для роботи на посаді стажиста народного суду із місячним окладом згідно штатного розпису.

Згідно §4 наказу №79 від 03.08.1987, виданого відділом юстиції Запорізького облвиконкому, позивача було призначено на посаду стажиста народного судді Заводського районного народного суду м. Запоріжжя з 03.08.1987 з оплатою 75% ставки народного судді.

На підставі §3 наказу №2/71 від 12.08.1988, виданого відділом юстиції Запорізького облвиконкому, позивача для подальшого проходження стажування було переведено до Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до протоколу від 13.11.1988 районної, міської, районної в місті виборчої комісії «Про результати виборів народного судді Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя», виборчий округ №1, позивача було обрано народним суддею Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя. Згідно наказу №1/39 позивач з 14.11.1988 приступив до виконання обов'язків народного судді.

З 14.11.1988 по день звернення до суду позивач працював на посадах судді у різних судах. Станом на дату звернення до суду позивач працює на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, є головою цього суду.

У серпні 2012р. позивач звернувся до відповідача з заявою про зарахування йому до стажу, що дає право на виплату надбавки за вислугу років, періодів роботи на посаді стажиста народного судді Заводського та Шевченківського районних судів м. Запоріжжя.

Відповідач у своїй відповіді від 15.11.2012 №08-05/2138 на звернення позивача, зазначив, що посада стажиста народного судді штатними розписами передбачена не була, періоди роботи на посаді стажиста народного судді можуть бути зараховані до стажу державної служби за умов перебування посади стажиста у штаті відділу юстиції та набуття статусу спеціалісту відділу. Тому, підстави для зарахування періодів роботи на посаді стажиста народного судді Заводського та Шевченківського районних судів м. Запоріжжя до стажу, що дає право на виплату надбавки за вислугу років, відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів», відсутні.

Вважаючи таку відмову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення, оскільки таке винесено обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку, з посиланням на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову не перевірив, які законодавчі акти колишнього СРСР, УРСР діяли на час зарахування позивача на посаду стажиста, тобто у 1987-1988 p.p., і в своїй постанові мотивував відмову з посиланням на норми Закону, які не діяли на той час, і не мають зворотної дії.

Свої висновки суд апеляційної інстанції обґрунтовував наступними правовими нормами.

Обчислення стажу державної служби здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283 та додатку до нього.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Відповідно до ст.67 Закону УРСР «Про судоустрій» від 05.06.1981р. № 2022-Х структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджувалися начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у період 1987-1988 pp. здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача з 03.08.1987 р. було призначено стажистом народного судді Заводського районного народного суду м. Запоріжжя з посадовим окладом 75% ставки народного судді; з 15.08.1988р. - переведено до Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя для подальшого проходження стажування, згідно копій виписок з наказів № 79 від 03.08.1987 р. та № 2/71 від 12.08.1988 р. по обласному відділу юстиції Запорізької обласної Ради.

Також встановлено, що фінансування заробітної плати стажиста Заводського та Шевченківських районних судів м. Запоріжжя здійснювалось за рахунок коштів Державного бюджету Запорізьким обласним відділом юстиції, як спеціаліста відділу юстиції, оскільки за штатом відповідна посада в апараті районного суду була відсутня.

Вирішуючи даний спір судом апеляційної інстанції вірно застосовані положення Постанови ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР від 18.07.1972р. №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973р.

Згідно п.п. 4.2 п.10 зазначеної вище Постанови № 535 від 18.07.1972 р. було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов'язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства , в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

П.1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973р. також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов'язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

В п.5 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. П.15 Положення - під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов'язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов'язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Відповідно ж до п.3 цього Порядку, до стажу державної служби зараховується робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Перевіривши матеріали справи та відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста судді до стажу державної служби, як спеціалісту управління юстиції, оскільки перебуваючи у штаті відділу юстиції виконавчого комітету Запорізької обласної Ради, позивач фактично виконував обов'язки та по суті був спеціалістом відділу юстиції, заробітна плата його фінансувалася з державного бюджету за законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, а саме: Постанови ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР від 18.07.1972р. №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні» та Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973р..

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встанови обставини справи, повно дослідив докази по справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року - без змін, оскільки суди апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець