Справа № 815/5694/15
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5694/15

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Південні системи та К" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Південні системи та К" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій незаконними та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ТОВ "Південні системи та К" звернулось з адміністративним позовом про визнання незаконними дій щодо проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ "Південні системи та К" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 23.07.2012р. по 31.12.2014р., скасування наказу №376-п від 20.08.2015р.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 20.08.2015р. в.о начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ №376-п про проведення планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ "Південні системи та К" за період з 23.07.2012р. по 31.12.2014р. Позивач вважає, що зазначений наказ є незаконним, оскільки відповідно до ч.3 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України не скріплений печаткою контролюючого органу та у ньому не зазначені виконавці на проведення перевірки. Також, позивач вважає, що у відповідача відсутні визначені ст.78 Податкового кодексу України підстави для проведення зазначеної перевірки за податковий період, що раніше вже перевірявся податковим органом. Також, представник позивача зазначала, що для проведення перевірки до ТОВ "Південні системи та К" з'явився лише один працівник ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області Скалозуб М.А., яка всупереч вимог ст.81.1 Податкового кодексу України не пред'явила направлення на проведення перевірки та скріплений печаткою контролюючого органу наказ на проведення перевірки, а акт про відмову від підписання направлення на перевірку та не допуску до перевірки від 16.09.2015р. підписано з боку відповідача також ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які до ТОВ "Південні системи та К" взагалі не з'являлись.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року адміністративний позов було задоволено частково.

Визнано незаконними дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області щодо проведення планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Південні системи та К" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 23.07.2012р. по 31.12.2014р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ТОВ "Південні системи та К" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю, а в іншій частині постанову залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі .

У період з 19.02.2014р. по 25.02.2014р. ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ "Південні системи та К" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.09.2012р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено довідку від 26.02.2014р. №383/22-02.

У період з 24.02.2014р. по 27.02.2014р. ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ "Південні системи та К" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період з 23.07.2012р. по 31.12.2013р., за результатами якої складено довідку від 27.02.2014р. №397/22-02.

У період з 19.12.2014р. по 29.12.2014р. ГУ ДФС в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Південні системи та К" з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово - господарських відносин з ПП «Оптова компанія «Ельбрус» за період з 01.12.2012р. по 31.07.2014р., за результатами якої складено акт №1/15-32-22-06/38296227.

20.08.2015р. податковим органом було прийнято наказ №376-п про проведення планової виїзної документальної перевірки.

Відповідно до зазначеного наказу в.о начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області Мусієнко О.С. наказано в.о начальника ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області Мусієнко О.С. організувати проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ "Південні системи та К" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 23.07.2012р. по 31.12.2014р., провести перевірку з 15.09.2015р. тривалістю 20 робочих днів.

Наказ від 20.08.2015р. та повідомлення про проведення перевірки від 20.08.2015р. №191/22-01 було направлено поштою на адресу ТОВ "Південні системи та К" та отримано підприємством 04.09.2015р.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є встановленими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що акти про відмову від підписання направлення на перевірку та не допуску до перевірки від 16.09.2015р. підписані безпідставно та неправомірно.

При цьому в цій частині позовних вимог рішення суду фактично позивачем не оскаржується, а тому відповідно до п. 13.1. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду, від 20.05.2013, № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки, суд першої інстанції виходив із що Наказ від 20.08.2015р. був прийнятий на підставі плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 3 квартал 2015 року, а тому відповідач при його прийнятті діяв правомірно.

Проте з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

За змістом п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до положень ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 ПК України встановлюється порядок проведення документальних планових перевірок.

Зокрема відповідно до п. 77.1, п. 77.2 ПК України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. (п. 77.4).

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Таким чином, як вбачається з викладеного, документальна планова перевірка передбачається в плані-графіку проведення перевірок та відповідно, керівником контролюючого органу приймається рішення про проведення такої перевірки, яке оформлюється наказом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових виїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Як на правову підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки у спірному наказі вказано лише норми підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України.

За змістом пункту 81.1 ст.81 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу про проведення планової виїзної документальної перевірки) посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів як, направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Слід звернути увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» 17.07.2015р. №655-VIII внесено зміни до п.81.1 ст.81 (який набрав чинності 01.09.2015р.). Його нинішня редакція свідчить, що «Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Врахувавши викладене, колегія суддів виходить із того, що оцінка правомірності наказу на проведення податкової перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

У спірному наказі взагалі відсутні посилання на план -графік, відсутні відомості який статус обіймає позивачу у ступенях ризику та інші необхідні відомості, які надають можливі сить визначити фактичну підставу для проведення перевірки.

Посилання на план-графік проведення перевірок на вереснь 2015 року ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області міститься лише у повідомленні про проведення перевірки ( а.с.8).

Проте такий графік та відомості про його затвердження у відповідності Методичних рекомендацій щодо складення плану графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання, затверджених Наказом Державної податкової служби №553 від 27.06.2012 року у матеріалах справи відсутній.

Принцип юридичної визначеності, який імплікований Європейською Конвенцією з прав людини і який становить один із основних елементів верховенства права", адже точність і передбачуваність цих підстав «необхідні для правової визначеності», особливо для гарантій осіб - платників податків, адже позивач за відсутності інформації , що він відноситься до платників податків з високим ступенем ризику мав щонайменше «законні сподівання» на вчинення господарської відповідальності без відповідних перевірок.

Аналіз змісту спірного наказу не дозволяє дійти висновку , що платник податків обізнаний про свій правовий статус з точки зору ступеню ризику, що дозволяло б йому передбачити періодичність проведення перевірок внаслідок чого планувати свою господарську діяльність.

Поряд з цим, суд зазначає, що у порушення приписів пункту 91 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затверджених Постановою КМ України, від 30.11.2011, № 1242 у спірному наказі не зазначено виконавців (структурні підрозділи або конкретні посадові (службові) особи), яким доручено провести перевірку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із доводами позивача про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу про проведення перевірки, оскільки спірний наказ не містить належного обґрунтування наявності відповідних правових підстав для проведення відповідної перевірки.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у спірному наказі йде мова про проведення перевірки позивача за період 2014 рік.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - Кодекс), з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Тобто такі зміни направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

Отже, спірний наказ щодо проведення перевірки позивача за період 2014 року суперечить приписам пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" , що є самостійною підставою для визнання його протиправним та необхідності його скасування.

Разом з тим суд не бере до уваги доводи позивача щодо порушення відповідачем приспів пункту 78.2 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до якого контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, оскільки, чинним податковим законодавством не встановлено такої заборони на проведення планової документальної перевірки.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування спірного наказу помилково дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Південні системи та К" є частково обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції у відповідній частині позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Південні системи та К" задовольнити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі № 815/5694/15 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №376-п від 20.08.2015 року - скасувати.

Ухвалити у цій частині позовних вимог нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №376-п від 20.08.2015 року.

В решті постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі № 815/5694/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення рішення суду у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 23 лютого 2016 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин