Справа № 805/5005/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року справа №805/5005/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/5005/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.12.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.10.2015 року ним було направлено відповідачу заяву про надання інформації щодо розрахунку суми середнього заробітку позивача як мобілізованого працівника із зазначенням утримуваних податків із заробітної плати з моменту мобілізації (заява отримана відповідачем 16.10.2015 року). Відповідачем не було надано позивачу запитувану інформацію, що є порушенням ст. 49, 110 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 5, 11 Закону України «Про інформацію», ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо ненадання йому інформації за його заявою від 06.10.2015 року; зобов`язати відповідача надати інформацію за його заявою від 06.10.2015 року про розрахунок сум виплаченої середньої заробітної плати за період з 17.08.2015 року (з дати увільнення у зв`язку з мобілізацією) з розшифруванням за видами виплат та відрахувань; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 1,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/5005/15-а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Кодексу законів про працю України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що, судом першої інстанції помилково не було взято до уваги дані ДП «Укрпошта» щодо дати отримання відповідачем заяви позивача, натомість датою отримання заяви суд вважає дату реєстрації вхідної кореспонденції відповідача 19.10.2015 року. Апелянт зазначає, що відповідачем не було надано суду жодного доказу відправлення позивачу відповіді на запит від 06.10.2015 року, а також отримання позивачем даної відповіді.

Представником відповідача на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача. В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено.

Наказом в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17.08.2015 року за № 1982а/1 увільнено ОСОБА_1 , заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції з займаної посади з 17 серпня 2015 року згідно п. 3 ст. 36 КЗпП України на період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період, але не більше одного року, зі збереженням робочого місця й посади. Крім того, у вказаному наказі передбачено згідно ст. 119 КЗпП України виплачувати ОСОБА_1 компенсацію у розмірі середнього заробітку протягом одного року (а.с. 10).

Як вбачається з довідки Державної прикордонної служби України військової частини № 1196 від 02 жовтня 2015 року міста Маріуполя, ОСОБА_1 (П-019171) з 17 серпня 2015 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (з місцем дислокації м. Маріуполь Донецької області) Східного регіонального управління (1 категорії) (а.с.9).

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою від 06.10.2015 року, в якій просив видати йому: розрахунок суми середньої заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 105, яку він повинен отримувати як мобілізований працівник; інформацію про суму виплаченої заробітної плати за період з 17.08.2015 року (з дати увільнення у зв`язку з мобілізацією); інформацію про податки, якими оподатковується його середній заробіток, як працівника, призваного на військову службу. Заява зареєстрована 19.10.2015 року за вхідним № М-181 (а.с. 11, 28-29).

Як вбачається з позовної заяви, підставою для звернення позивача до суду стало ненадання відповідачем відповіді на його заяву від 06.10.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Головним доводом апеляційної скарги є посилання позивача на те, що суд першої інстанції помилково вказує 19.10.2015 року датою отримання заяви від 06.10.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області.

Колегія суддів вважає цей довід необґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» (із змінами та доповненнями) (далі Закон № 577) визначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Частиною 1 статті 7 Закону № 577 визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду (ч. 1 ст. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 577 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 20 Закону № 577 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

При цьому Закон № 577 не містить норми щодо виду поштового відправлення, яким скеровується відповідь заявнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» при наданні відповіді позивачу на його звернення.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 06.10.2015 року надіслана поштою на адресу відповідача, яка була зареєстрована в ГТУЮ у Донецькій області 19.10.2015 року за вхідним № М-181 (а.с. 28-29).

18.11.2015 року за вих. № 04.2-14/965 позивачу було направлено відповідь на його звернення простою поштою, що підтверджується журналом обліку виданих довідок (а.с. 25-26, 27).

Отже, відповідно до наведених норм, відповідь на звернення позивача була надана у місячний термін, тобто з дотриманням норм Закону № 577.

Що стосується інформації, наданої позивачем щодо відстеження пересилання поштової кореспонденції, відправлення за номером 111 отримане відділенням зв`язку Краматорськ 13 у п`ятницю 16.10.2015 року о 16:59, а вручено адресату 16.10.2015 року о 20:00.

Колегія суддів зазначає, що загальновідомим фактом є те, що ГТУЮ у Донецькій області у п`ятницю працює до 17:00 (дані офіційного веб-сайту організації).

Крім того, колегія суддів зазначає, що під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції судом встановлено, що 02.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з кількома позовними заяви, які є предметом розгляду у справах № 805/5005/15-а та № 805/5006/15-а (а.с. 3-5, 67-68).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року у справі № 805/5006/15-а відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірними дій, стягнення суми неправомірно утриманих із заробітної плати податків в сумі 856,71 грн., стягнення моральної шкоди (а.с. 72).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі № 805/5005/15-а відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 1).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, яка є предметом розгляду справи № 805/5006/15-а, позивач долучив до позовної заяви копії розрахункових листів з травня 2015 року по жовтень 2015 року (а.с. 69).

На переконання колегії суддів зазначене свідчить про те, що позивач на момент звернення до суду першої інстанції з позовними заяви був ознайомлений зі змістом відповіді від 18.11.2015 року за вих. № 04.2-14/965, яка була надана відповідачем на його звернення (а.с. 27).

Що стосується позовних вимог щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1,00 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року, № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування (абз. 1 п. 10-1).

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність". Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України (абз. 2 п. 10-1).

Як вбачається з адміністративного позову, позивач не визначив як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Тобто, за таких обставин питання про стягнення моральної шкоди не могло бути розглянуто належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/5005/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та не може бути оскаржена в касаційному порядку і є остаточною.

Головуючий суддя Г.М.Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко