Справа № 467/1065/15-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 467/1065/15-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Бобровський І.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Арбузинської селищної ради Миколаївської області про визнання рішення неправомірним та його скасування,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Арбузинської селищної ради Миколаївської області (далі - Селищна рада) про визнання Рішення ради від 11.02.2015 року № 6 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" неправомірним та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідачем порушено норми Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а саме порушено процедуру прийняття регуляторного акту.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, судом не з'ясовані усі обставини у справі, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваним у даній справі Рішенням Селищна рада скасувала рішення № 32 від 20.09.2013 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.0720 га, за адресою АДРЕСА_1, в зв'язку з тим, що даний громадянин до цього часу не використав своє право щодо розроблення та подання його на затвердження до селищної ради, та надала дозвіл громадянці ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність.

Позивач ОСОБА_1 вважаючи, що дане Рішення ради є регуляторним актом тому при його прийняті було порушено вимоги Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення стосується конкретних громадян - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і не стосується невизначеного кола осіб, а тому є правовим актом індивідуальної дії і процедура його прийняття не потребує обов'язкового оприлюднення його проекту, відповідно до ст. 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Також, суд вважав, що оскаржуване Рішення не порушує прав позивача, які підлягають судового захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Регуляторний акт, як визначено у статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання.

Прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та голова забезпечує здійснення, в межах наданих законом, повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади.

Ненормативні правові акти місцевого органу виконавчої влади є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.

Отже, рішення Селищної ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є ненормативним актом індивідуальної дії одноразового застосування, який вичерпує свою дію фактом його виконання.

Тому, колегія суддів також вважає, що твердження позивача про порушення селищною радою, під час прийняття оскаржуваного рішення, вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" є помилковими.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України, з урахуванням частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Також, відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права, що підлягає судовому захисту, є самостійною підставою для відмови в задоволені позову. З огляду на викладене, оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, яке є правовим актом індивідуальної дії, можливе особами, стосовно яких він винесений та прав, інтересів чи свобод яких він стосується.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, оскаржуване Рішення Селищної ради стосується прав лише ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Доказів того, що зазначеним рішенням та діями відповідача, порушено права, свободи чи інтереси позивача, та те, що оскаржуване рішення безпосередньо стосувались її прав, суду надано не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставні та необґрунтовані, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Тому, враховуючи вимоги статті 71 КАС України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, колегія суддів також погоджується, що в ході розгляду справи позивач не довела суду ті обставини, на які вона посилалася в обґрунтування заявлених вимог, тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог є законним.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова