Справа № 808/5393/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року (11 год. 15 хв.)Справа № 808/5393/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Управління Пенсійного фонду України у Великобілозерському районі Запорізької області, с. Велика Білозерка

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Гюнівська», с. Гюнівка

про: стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Великобілозерському районі Запорізької області (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Гюнівська» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Гюнівська» на користь Управління Пенсійного фонду України в Великобілозерському районі Запорізької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «в» та п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 13 504,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон України № 400/97-ВР), крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ). Вказує, що колишнім працівникам ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було призначено пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України №1788. Також зазначає, що з урахуванням змін у законодавстві, внесених Законом України від 28.12.2014 № 71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» жодних виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах для сільськогосподарських товаровиробників - платників єдиного податку не передбачено. Всупереч зазначеному, ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» не виконує вищевказані зобов'язання, в результаті чого витрати за нараховані та фактично виплачені пенсії зазначеним працівникам відповідача за період з липня 2015 року по серпень 2015 року в сумі 13 504,58 грн. залишились не відшкодованими до Пенсійного фонду України. З огляду на це, позивач просить стягнути їх в судовому порядку.

У судове засідання, призначене на 10.02.2016, представник позивача не прибув, 08.02.2016 на адресу суду надійшло клопотання Управління Пенсійного фонду України у Великобілозерському районі Запорізької області про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У письмових запереченнях посилається на норми абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», 6.1 ст. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція) та зазначає, що суб'єкти спеціального режиму оподаткування до яких відноситься і ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» не є платниками витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зобов'язані відшкодовувати ці витрати органам Пенсійного фонду України. Крім того, у письмових поясненнях від 04.02.2016 позивач вказує, що розділом II Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 802-VІІІ від 12.11.2015 передбачено те, що сума заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, підлягає списанню у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. З огляду на наведене вважає, що позовні вимоги УПФУ є такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі.

У судове засідання 10.02.2016 представник відповідача також не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.12.2011 № 330098, відповідач - ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» () зареєстроване як юридична особа 19.03.1997, за адресою: 71410, Запорізька область, Великобілозерський район, с. Гюнівка, вул. Поштова, буд. 12.

Статтею 13 Закону України № 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, згідно з п.п. «в», «д» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 зазначеного Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи судом встановлено, що працівникам ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебувають на обліку в УПФУ в Великобілозерському районі Запорізької області, на підставі довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в», «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 №1461 частину 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було виключено та одночасно цим же Законом доповнено статті 2 та 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» пунктами, якими встановлено обов'язок підприємств, відшкодовувати витрати Пенсійному фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за пунктами «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зокрема, Законом №1461 доповнено пункт 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» абзацом четвертим, відповідно до якого об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також, Законом №1461 встановлено розмір збору з зазначеного об'єкту оподаткування - 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацами третім і четвертим пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (стаття 4 Закону).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» від 04.04.2013, який набрав чинності 28.04.2013, внесено зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону слова і цифри «статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення» замінено словами і цифрами «статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100% розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пунктів «б» -«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розмір сум до відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п. п. 6.4, 6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду № 21 -1 від 19.12.2003 зі змінами та доповненнями).

Відповідачем було оскаржено зазначені розрахунки до суду, проте постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 в адміністративній справі № 808/2386/15, яка набрала законної сили, у задоволенні адміністративного позову ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» до Управління Пенсійного фонду у Великобілозерському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відмовлено повністю. Таким чином, зазначені розрахунки були складені відповідно до норм чинного законодавства, що встановлено вищезазначеною постановою.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто, зберігається зазначений вище порядок відшкодування.

В абзаці п'ятому пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції, чинній до 01.01.2006 року, було визначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку», який набрав чинності з 01.01.2006, внесено зміни до таких законів України:

1. Абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» після слів "визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону» доповнити словами "крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку».

2. Абзац п'ятий підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після слів «затвердженим Кабінетом Міністрів України» доповнити словами «та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з чим, від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування були звільнені лише сільськогосподарські підприємства, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, а також встановлено, що особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відшкодування здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», відповідно до якого главу 2 «Фіксований сільськогосподарський податок» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України виключено. Зазначеним Законом сільськогосподарські товаровиробники віднесені до четвертої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (пункт 391.4 статті 291 Податкового кодексу України).

Проте, п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в частині того, що виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону залишилась.

Отже, витрати позивача на виплату пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2005 повинні здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України. Тому, питання відшкодування коштів на виплату та доставку пенсій таким особам, не може покладатись на підприємства, оскільки такий обов'язок на себе взяла Держава.

Більш того, згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування», сума заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, підлягає списанню у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Судом з'ясовано, що ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» як підприємство - сільгоспвиробник, суб'єкт спеціального режиму оподаткування, віднесений до четвертої групи платників єдиного податку.

Враховуючи, що сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за липень-серпень 2015 року у розмірі 13 504,58 грн. утворилася у ПАТ «Агрофірма «Гюнівська» в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності вказаним вище Законом, а тому вказана заборгованість підлягає списанню в силу Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 12.11.2015 №802-VIII та у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

При цьому суд зазначає, що відсутність порядку списання заборгованості на момент розгляду справи не є підставою стягнення такої заборгованості в судовому порядку.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про стягнення з відповідача суми заборгованості по відшкодуванню фактичних витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «в» , «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колишнім працівникам відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з липня 2015 року по серпень 2015 року (включно) в розмірі 13 504,58 грн., слід відмовити.

Відповідно до приписів п.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 71, 86, 94, 128, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України у Великобілозерському районі Запорізької області до Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Гюнівська» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко