Справа № 810/5841/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року (11:05 год.) м. Київ №810/5841/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дідівщина» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дідівщина» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за період з липня 2015 року по листопад 2015 року у сумі 5000,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно вимог пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663, підлягають відшкодуванню витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, що призначені на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Згідно даних особового рахунку страхувальника у відповідача утворився борг з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з липня 2015 року по листопад 2015 року у сумі 5000,85 грн., який в добровільному порядку відшкодований не був, тому позивач просить стягнути його в примусовому порядку.

Відповідачем письмових заперечень проти позову до суду не було надано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 у зв'язку зі зміною найменування позивача замінено позивача по справі Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області правонаступником - Фастівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак направив до суду клопотання №1478/10 від 11.02.2015 про розгляд даної справи без участі представника позивача, вказаним клопотанням позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією, що була направлена за адресою, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою оператора поштового зв'язку "за зазначеною адресою не проживає" (а.с.41, 42).

Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дідівщина» (ідентифікаційний код 30786184, місцезнаходження 08514, Київська область, Фастівський район, село Дідівщина, площа Леніна, будинок 1) зареєстровано в якості юридичної особи 29.02.2000, а 12.01.2016 внесено запис про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується довідкою органів статистики №1088/2000 від 06.03.2000 (а.с.44) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29.01.2016 (а.с.45-49).

Позивач перебуває на обліку в Фастівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області як платник страхових внесків, а отже є страхувальником у розумінні положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Управління Пенсійного фонду у м. Фастові та Фастівському районі Київської області, оформленим протоколом №188 від 20.06.2012, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21.03.2012 (а.с.22).

Судом встановлено, що підставами для призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були розрахунок стажу ОСОБА_1 (а.с.21); довідка СТОВ «Дідівщина» про те, що ОСОБА_1 дійсно працював в даному господарстві (у сільськогосподарському виробництві) на посаді тракториста-машиніста з 01.01.1975 по 30.12.1982 та з 01.01.1985 по 31.12.2003 (а.с.20); акт зустрічної звірки (а.с.19) та трудова книжка ОСОБА_1 (а.с.17-18).

З матеріалів справи слідує, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на адресу відповідача направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з липня 2015 року, з серпня 2015 року, з вересня 2015 року, з жовтня 2015 року, з листопада 2015 року, згідно яких визначено місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у розмірі 1000,17 грн., за пенсіонера ОСОБА_1 (а.с.9-13).

Вказані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з липня 2015 року по листопад 2015 року із супровідними листами (а.с.9-13-зворотній бік) направлені на адресу відповідача, однак поштові відправлення були повернуті з відмітками оператора поштового зв'язку «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.14-16).

Відповідачем вказаних витрат за період з липня 2015 року по листопад 2015 року не було відшкодовано, що підтверджується карткою особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2 (а.с.8), а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Право громадян України на державне пенсійне забезпечення передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, статтею 1 Закону №1788-XII передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсій за віком встановлені статтею 12 Закону №1788-XII, у силу якої право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Водночас, відповідно до пункту "в" статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту першого статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону №400/97-ВР передбачено, що для платників збору, визначених пунктом першим та пунктом другим статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з частиною другою Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди підпунктом 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статтями 27 та 28). При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копали, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"- "е" та "ж" статті 13 Закону №1788-ХІІ, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону №1058-IV, покриваються підприємствами та організаціями.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 № 21-735а15 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 46872177), яка полягає у тому, що обов'язок з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", покладений на підприємства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені ним фактичні витрати за виплату та доставку пенсії ОСОБА_1, яка призначена відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженій постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція №21-1)

Пунктом 6.4 зазначеної Інструкції №21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пункту 6.7 Інструкції №21-1 Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин (абз.2 п. 6.7 Інструкції №21-1).

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Виходячи з викладеного, відповідач зобов'язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Суд зазначає, що відповідач не перерахував в належні строки кошти на відшкодування фактичних витрат позивача по виплаті та доставці пільгової пенсії ОСОБА_1 за період з липня 2015 року по листопад 2015 року, що призвело до утворення заборгованості в сумі 5000,85 грн.

Відповідачем не надано до суду доказів погашення заборгованості з відшкодування витрат на виплату пільгової пенсії за період з липня 2015 року по листопад 2015 року в сумі 5000,85 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідають чинному законодавству та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дідівщина» (ідентифікаційний код 30786184, місцезнаходження 08514, Київська область, Фастівський район, село Дідівщина, площа Леніна, будинок 1) на користь Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (ідентифікаційний код 37583191, місцезнаходження 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Горького, будинок 10) суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за період з липня 2015 року по листопад 2015 року у розмірі 5000,85 грн. (п'ять тисяч грн. 85 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.