Справа № 815/5156/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5156/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м.Одеса

16год.30хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л", що діє від імені та в інтересах: Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981-уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л" до ОСОБА_1 - головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява (з урахуванням уточнень) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л", що діє від імені та в інтересах: Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981-уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л", в якій позивач просить суд визнати дії ОСОБА_1 - головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, а саме стосовно не сумлінного ставлення до своїх обов'язків, участі в підміні листів оригіналу акту перевірки (підлог офіційних документів) - неправомірними; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залучити до відповідальності фахівця ОСОБА_1, шляхом застосування заходів адміністративного впливу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що головним державним ревізором-інспектором відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів (зараз замість Міндоходів - ДФС) Одеської області - ОСОБА_1 був складений акт від 14.01.2015р. №347/15-53-15- 514/393312589 «Про результати документальної виїзної перевірки Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 №23981 - уповноважена особа ТОВ «Ліберті Л» (36553056), 9 з питання достовірності декларування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, визначеного у р. 19 Декларацій з ПДВ за серпень, вересень, жовтень 2014 року» На сторінки 7-м означеного акту перевіряючий посилається на Порядок який втратив чинність.

На підставі означеного акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення, яке позивачем було оскаржене в адміністративному порядку. При цьому, через декілька днів після розгляду первинної скарги платника та винесення рішення ГУ ДФС в Одеській області про результати розгляду скарги від 30.03.2015р., скаржником було отримано лист ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеської області від 26.03.2015р. №7037/10/15-53-15-04, відповідно до якого податковий орган вказує на технічну помилку допущену при роздрукуванні другого примірника акта документальної позапланової виїзної перевірки від 14.01.2015р. №347/15-53-15-514/393312589 (сторінка №7) надавалася вірно роздрукована сторінка №7 у складі акта від 14.01.2015р. №347/15-53-15-514/393312589, що було підписано в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеської області, та готувалося головним державним ревізором-інспектором - ОСОБА_1. Разом з чим, рішення ГУ ДФС в Одеській області від 30.03.2015р. позивачу було направлено згідно поштового штемпелю 30.03.2015р. і отримано 03.04.2015р., а лист ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 26.03.2015р. було відправлено поштою 02.04.2015р. (отримано платником 06.04.2015р. вх.442).

На думку позивача, такі дії головного державного ревізора-інспектора ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеської області - ОСОБА_1 є підлогом документів та направлені на виправлення помилок, які здійснені нею при написанні акту перевірки. Позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеської області з письмовим зверненням від 16.04.2015 року №514 з проханням розібратися з цією ситуацією та залучити до відповідальності винних осіб. На вказане звернення податковий орган надав відповідь, які не містить інформації по суті звернення та має формальний характер. На думку позивача, означені дії головного державного інспектора є підлогом офіційних документів.

Також позивач вказує на некомпетентність головного державного ревізора-інспектора ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС Одеської області - ОСОБА_1 під час проведення перевірки та складанні акту перевірки, що виразилася у причіпливості з боку останньої практично до кожної крапки та нахабною поведінкою натякаючи на значні наслідки, а саме фактичне вимагання хабара. Перевіряюча дзвонила контрагентам уповноваженої особи ТОВ «Ліберті JI» з запитаннями щодо взаємовідносин та навіть вимагала у партнерів позивача з'явитися до неї для надання пояснень.

Крім того, незважаючи на той факт, що уповноваженою особою «ТОВ «Ліберті Л» в період перевірки були надані пояснення разом з належним чином завіреними копіями певних документів, перевіряюча ОСОБА_1 за актом перевірки (стор.11) навела про ненадання цього платником, а також деякі порушення, наведені за актом перевірки ОСОБА_1, позивач вважає вигаданими, які вказані перевіряючою з дуже умовним посиланням до загальних положень законодавства.

Позивач також наголошує, що на виїзну перевірку ОСОБА_1 з'являлася нерегулярно та була присутня не більш кілька часів на день, а після 26 грудня 2014р. коли не дочекалася появи директора у офісі, що мав підписати та завірити документи, незважаючи на строк перевірки до 31 грудня 2014р. (включно), більше до платника на проведення такої виїзної перевірки не з`являлася. Тому позивач був змушений самостійно через канцелярію ДПІ у Приморському районі надати пояснення від 26.12.2014р. №418 разом з додатками (вх.б/н від 31.12.2014р.) Крім того також був наданий супроводжувальний лист від 29.12.2014р. №б/н щодо надання документів (вх.б/н від 31.12.2014р.). При цьому, інспектор ОСОБА_5. при складенні акту від 14.01.2015р. навмисно не приймала до уваги вищезгадані пояснення та документи, що підтверджували позицію платника та спростовували наведене за цим актом.

На думку позивача, платником податків не порушуються вимоги ст.188 ПКУ, тобто при складанні і погодженні первинних документів, у тому числі актів виконаних робіт (наданих послуг), база оподаткування по кожному постачанні товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості та/або не нижче звичайних цін з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, як це встановлено діючим законодавством. На теперішній час загальна сума вартості виконаних робіт за Договором підряду (генпідряду) від 15.08.2012р. №15/08-12 не перевищує договірну ціну робот. Поряд з цим, перевіряючою ОСОБА_1 безпідставно наведено про сплату, яка відбувалася за Договором підряду (генпідряду) від 15.08.2012р. №15/08-12 укладеним між Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 №23981 - уповноважена особа «Ліберті Л» (36553056) та ТОВ «Ліберті Л» (генпідрядником), як «авансові платежі». А саме, сплата за домовленістю Сторін за зазначеним Договором здійснюється в необхідних обсягах, з врахуванням положень п.2.1 цього Договору, та на підставі актів прийому виконаних робіт (форми №КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних робіт (Форми - №КБ-3), що за умовами наведеного Договору та чинного законодавства складуються та підписуються Сторонами щомісяця, з врахуванням виконаних протягом відповідного місяця певних будівельно-монтажних робіт.

При цьому, п.12 означеного Договору за яким визначається проведення розрахунків за виконанні роботи встановлюється обов'язок Замовника здійснювати проміжні платежі та таке інше, що відповідає вимогам «Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005р. №668. Тобто інспектор ОСОБА_5. залишила поза увагою положення ст.23 ПКУ, де вказано, що базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання. Податковим інспектором ОСОБА_5 не враховане, що на протязі виконання цього Договору у сторін виникала то кредиторська то дебіторська заборгованість, що унеможливлює вирахування відсотків за цими проміжними платежами.

Позивач вважає, що за актом перевірки ОСОБА_1 зловживала своїми зобов'язаннями щодо здійснення контролю за достовірністю і повнотою нарахування та сплати податків, що призвело до виникнення незрозумілих і вигаданих порушень у скаржника на значні суми.

Представник позивача в судове засідання 15.02.2016р. не з'явився, надав до суду клопотання від 15.02.2016 року про розгляд справи за його відсутності..

Від представника ОСОБА_1 - головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області 15.02.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження. В матеріалах справи наявні письмові заперечення ОСОБА_1, відповідно до яких вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивачем не надаються будь які докази на підтвердження неприпустимої поведінки перевіряючої ОСОБА_1 під час здійснення перевірки, підлог документів, наведення вигаданих та необґрунтованих обставин та припущень, та несумлінного ставлення до своїх обов'язків. Позивач посилається на припущення перевіряючого та наведення вигаданих обставин у акті перевірки, при цьому не надає докази звернення із запереченнями на акт перевірки. Також позивач вказує на підлог документів, при цьому не надає доказів звернення до правоохоронних органів з цього приводу.

Позивач вказує, що під час прийняття рішення про результати первинної скарги не були розглянуті аргументи платника, додаткові документи та не прийнято до уваги грубі порушення з боку перевіряючого, були проігноровані зауваження платника щодо посилань перевіряючим за актом від 14.01.2015 № 347/15-53-15-514/393312589 на нормативно правовий акт, що втратив чинність, при цьому розгляд первинної скарги органом ГУ ДФС в Одеській області проводився за запрошенням та участю представника позивача. Документи, отримані органом ГУ Міндоходів в Одеській області від платника (вх. № 31.12.2015 № 37770/10), у відділ перевірок відшкодування ПДВ були передані 15.01.2015 року (у зв'язку зі святковими днями), та були передані до відповідного відділу розгляду первинних скарг платника разом з податковими накладними, зареєстрованими платником у ЄРПН та першим примірником акту перевірки (оригінал та електронний вигляд) відповідного висновку ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській від 03.03.2015 №3508/8/15-53-15-04-07 на лист ГУ ДФС в Одеській області від 23.02.2015 № 1819/7/15-32-10-02-12 щодо надання висновку та матеріалів перевірки по скарзі директора ДСД від 28.12.2006 № 23981 - уповноважена особа ТОВ «Ліберті Л» (36553056), 9.

При повторному прочитанні в електронному вигляді другого примірнику акта перевірки від 14.01.2015 № 347/15-53-15-514/393312589 (відправленого платнику поштою) ОСОБА_1 була виявлена помилка при роздруківці даного акту на стор. 7 (4-ий абзац знизу замість 25.11.2013 № 708 було відділено « 24.12.2010 № 1002»), про що остання повідомила відділ по розгляду первинних скарг платника.

У зв'язку з допущенням технічної помилки при роздрукуванні другого примірника акта документальної позапланової виїзної перевірки від 14.01.2015 № 347/15-53-15-514/393312589 (сторінка №7) ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомило платника листом від 26.03.2015 № 7037/10/15-53-15-04 про те, «що надає платнику вірно роздруковану сторінку №7 вищезазначеного акта згідно першого примірника органу ДФС взамін раніше роздрукованої сторінки №7 у складі акта від 14.01.2015 № 347/15-53-15-514/393312589», тому що це не призвело до змін по суті. Позивач звернувся до органу ДФС в Одеській області зі зверненням, в якому просив розібратися з цією ситуацією. Керівництвом було розглянуто даний лист платника та не було встановлено підлогу офіційних документів відповідно до ст. 366 Кримінального кодексу України, про що була надана відповідь платнику податків від 06.05.2015 року.

Висновки акту перевірки від 14.01.2015 № 347/15-53-15-514/393312589, на підставі якого було прийнято податкове повідомлення - рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 02.02.2015 № щодо зменшення від'ємного значення податку на дану вартість по деклараціям з ПДВ за серпень - вересень 2014 року на загальну суму - 2914839,0 грн. було залишено без змін органами ДФС вищих рівнів, а отже посилання позивача щодо некомпетентності перевіряючого є необґрунтованими. Всі дії по проведенню перевірки виконувалися ОСОБА_1 суворо в межах законодавства. На думку відповідача всі обвинувачення до неї пов'язані безпосередньо з тим, що у актах попередніх перевірках податковий кредит підтверджено повністю. Однак коли вибрати податкові накладні з інформаційної бази АІС «Архів електронної звітності» за попередні періоди, виписані постачальником 'ГОВ «Ліберті Л» (які складали ПДВ по кожній з податкових накладних на суму більш 10 тис. грн.) та зареєстровані даним постачальником в ЄРПН- Горбешко О.М. (головний бухгалтер ТОВ «Ліберії Л», код 3655356, остання підписана декларація з ПДВ - 20.05.2015 року), то будуть встановлені порушення реєстрації податкових накладних ТОВ «Ліберті Л» (електронний цифровий підпис директора ОСОБА_3.). При цьому відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджених в становою КМУ від 29.12.2010 № 1246, електронний цифровий підпис, що накладається на податкову накладну при її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підпис, що скріплює цю податкову накладну при її видачі покупцю, повинні належати одній особі, що ставить під сумнів висновки попередніх актів та потребує проведення додаткової перевірки у зв'язку з виявленими порушеннями податкового законодавства

Стосовно інших посилань позивача, відповідач наголошує про їх необґрунтованість та безпідставність.

Представник відповідача /Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області/ в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, заперечень на позов від останнього до суду не надходило.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

По даній справі ТОВ "Ліберті Л" (36553056) відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981 з Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради, який є позивачем визначений як Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л", що діє від імені та в інтересах: Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981- уповноважена особа ТОВ "Ліберті Л".

Судом встановлено, що головним державним ревізором-інспектором відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_1 на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПКУ проведено документальну позапланову виїзну перевірку Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981 - уповноважена особа ТОВ «Ліберті Л» (36553056), 9 з питань достовірності декларування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, визначеного у р. 19 Декларації з ПДВ за серпень, вересень, жовтень 2014 року, згідно із затвердженим планом перевірки.

Перевірка проведена з 18.12.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складений Акт перевірки від 14.01.2015 року №347/15-53-154/393312589 "Про результати документальної позапланової перевірки Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 №23981-уповноважена особа ТОВ "Ліберті Л" (36553056), 9 з питання достовірності декларування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, визначеного у р.19 Деклараціях з ПДВ за серпень, вересень, жовтень 2014 року".

У висновку Акту перевірки від 14.01.2015 року №347/15-53-154/393312589 зазначено, що:

- в порушення пп.196.1.7 п.196 ст.196 ПКУ ДСД від 28.12.2006 №23981-уповноважена особа ТОВ "Ліберті Л" в податкових деклараціях за серпень, вересень, жовтень 2014 року завищено ряд.3 розд.1 "операції, що не є об'єктом оподаткування" обсяги постачання у серпні 2014 - на суму 5110500,00грн., у вересні 2014 - на суму 3371501,0грн., у жовтні 2014 - на суму 4109000,00грн.;

- в порушення п.187.1 ст.187, п.189.4 ст.189 ПКУ ДСД від 28.12.2006 №23981-уповноважена особа ТОВ "Ліберті Л" занижено податкові зобов'язання по р.1.9 декларації з ПДВ у серпні 2014 року на суму ПДВ - 351750,0грн., у вересні 2014 - на суму ПДВ 561917,0грн., у жовтні 2014 року - суму ПДВ - 684833,0грн.;

- в порушення п.188.1 ст.188,п.198.2 ,198.6 ст.198, п.201.1,201.10 ст.201 ПКУ , п. 5 Порядку ведення реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246, п.14 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міндоходів від 14.01.2014 року №10, п.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" встановлено завищення податкового кредиту ДСД від 28.12.2006 №23981-уповноважена особа ТОВ "Ліберті Л" у податкових деклараціях з ПДВ на суму ПДВ - 347741,0грн. у серпні 2014 року, на суму ПДВ -497426грн. у вересні 2014 року, на суму ПДВ-471172,0грн. у жовтні 2014 року;

- відповідно пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПКУ зменшується від'ємне значення податку на додану вартість по деклараціям з ПДВ:

в серпні 2014 року на за загальну суму 699491,0грн., у тому числі від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по р. 19 на суму ПДВ - 335968,0 грн. та залишку від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по р. 24 на суму ПДВ - 363523,0 грн.;

в вересні 2014 року на загальну суму 1059343,0грн., у тому числі від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по р. 19 на суму ПДВ- 497426,0 грн. та залишку від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по р. 24 на суму ПДВ - 586417,0грн.;

в жовтні 2014 року на загальну суму 1156005,0, у тому числі від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по р. 19 на суму ПДВ- 518173,0 грн. та залишку від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по р. 24 на суму ПДВ - 637832,0грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Акту перевірки ДПІ від 14.01.2015 року було прийняло податкове повідомлення-рішення від 02.02.2015 року № (форми "В4").

Листом від 26.03.2015 року ДПІ направило позивачу лист, в якому повідомлялось про допущену помилку в акті перевірки та його аркуші 7 та наданий виправлений аркуш. Помилка допущена при посиланні на Порядок ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затверджений наказом ДПАУ від 24.10.2010 року №1002, який втратив чинність, тому виправлено на реквізити відповідного порядку, затвердженого наказом Міндоходів від 25.11.2013 року №708.

16.04.2015 року позивач звернувся до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області з листом №514, де просив розібратися з ситуацією стосовно заміни аркушу 7-м акту перевірки від 14.01.2015 року, та залучити до відповідальності винних осіб.

Листом від 16.05.2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ТОВ "Ліберті Л", що діє від імені та в інтересах: Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981-уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л" було надано відповідь на вищенаведене звернення, де вказано, що технічна помилка, про яку йдеться у листі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 26.03.2015 року №7037/10/15-53-15-04, не призвела до змін вимог щодо відображеної операції, що не є об'єктом оподаткування у визначеному Наказі Міндоходів і зборів України «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення» від 25.11.2013 року №708, що в свою чергу не призвело до зміни висновків акту перевірки позивача від 14.01.2015 року №347/15-53-15-514/393312589.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 02.02.2015 року № (форми "В4") в адміністративному порядку, проте рішеннями ГУ ДФС в Одеській області від 30.03.2015 року та ДФС України від 03.06.2015 року скарги залишені без задоволення.

Разом з чим, позивач в адміністративному позові вказує, що саме під час проведення перевірки та складання акту від 14.01.2015 року №347/15-53-154/393312589 перевіряючою були вчинені протиправні дії, які виразилися у неприпустимій поведінці, підлогу документів, наведення вигаданих та необґрунтованих обставин та порушень, несумлінне ставлення до своїх обов'язків.

При цьому, позивач в адміністративному позові наголошує, що за даним адміністративним позовом не йдеться про незаконність та неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 02.02.2015 року № (форми "В4"), а оскаржується саме негідна поведінка фахівця ДПІ - ОСОБА_4 під час проведення перевірки та складанні акту перевірки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Як встановлено п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абзац четвертий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до приписів п. 86.1., 86.3, 86.6, 86.7, 86.8, 86.10 ст.. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв'язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

Як вбачається за матеріалів справи, головним державним ревізором-інспектором відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_1 на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПКУ проведено документальну позапланову виїзну перевірку Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981 - уповноважена особа ТОВ «Ліберті Л» (36553056), 9 з питань достовірності декларування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, визначеного у р. 19 Декларації з ПДВ за серпень, вересень, жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 14.01.2015 року №347/15-59-15-514/393312589, при цьому зазначений акт не містить будь яких зауважень платника податків.

Позивач в адміністративному позові наголошує, що предметом розгляду даної справи є негідна поведінка фахівця ДПІ - ОСОБА_4 під час проведення перевірки та складанні акту перевірки, що виразилося у підлогі документів, а саме перевіряючою ОСОБА_1 було виготовлено лист від 26.03.2015 року за підписом в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в якому повідомлялось про допущену помилку в акті перевірки та його аркуші 7 та наданий виправлений аркуш. Помилка допущена при посиланні на Порядок ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затверджений наказом ДПАУ від 24.10.2010 року №1002, який втратив чинність, та реквізити виправлено на реквізити відповідного Порядку, затвердженого наказом Міндоходів від 25.11.2013 року №708.

Разом з чим, позивач не надає до суду доказів звернення до правоохоронних органів за фактом підлогу офіційних документів посадовою особою, а також не надає доказів надання заперечень на акт перевірки від 14.01.2015 року, у зв'язку з чим, доводи позивача стосовно підлогу документів та невірних висновків акту перевірки містять бездоказовий характер та не можуть оцінюватися судом як підстава для задоволення позову.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні або проведенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

В даному випадку податкове повідомлення-рішення від 02.02.2015 року № (форми "В4"), винесене за результатами акту перевірки від 14.01.2015 року, позивачем оскаржено до Одеського окружного адміністративного суду та постановою від 07.12.2015 року зазначене рішення контролюючого органу скасовано.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів звернення до контролюючого органу вищого рівня з приводу негідної поведінки перевіряючої ОСОБА_1 під час проведення перевірки.

Позивач в адміністративному позові вказує, що 16.04.2015 року звернувся до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області з листом №514, відповідно до якого останній зазначив, що платником податків отримано лист ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів Одеської області від 26.03.2015р. №7037/10/15-53-15-04, яке було відправлено поштою згідно штемпеля 02.04.2015р. (отримано платником 06.04.2015р. вх.442), за яким податкова зазначила, що у зв'язку з допущенням технічної помилки при роздрукуванні другого примірника акта документальної позапланової виїзної перевірки від 14.01.2015р. №347/15-53-15-514/393312589 (сторінка №7) надає вірно роздруковану сторінку №7 вищезазначеного акта згідно першого примірника органу ДФС взамін раніше роздрукованої сторінки №7 у складі акта від 14.01.2015р. №347/15-53-15- 514/393312589. При цьому, внаслідок складення Працівником ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів Одеської області акту від 14.01.2015р. №347/15-53-15-514/393312589 ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення: від 02.02.2015р. № (форми «В4») за яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 2914839грн. (отримане платником 06.02.2015р. вх. №403). У зв'язку з незгодою з наведеним податковим повідомленням-рішенням платником було надано первину скаргу від 16.02.2015р. №442. Внаслідок розгляду цієї скарги було винесено Рішення ГУ Міндоходів в Одеській області про результати розгляду первинної скарги від 30.03.2015р. №_?_/10/15-32-10-02-07, яким було залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 02.02.2015р. №, а первинна скарга директора ТОВ «Ліберті Л» ОСОБА_3, що вповноважене діяти від імені скаржника - без задоволення. Отже, вже після розгляду та надіслання вищевказаного рішення ГУ Міндоходів в Одеській області про результати розгляду первинної скарги від 30.03.2015р. податковим органом надсилається позивачу наведений вище лист (відправлено 02.04.2015р.) щодо виправлення технічної помилки у акті перевірки, з наданням нової сторінки 7 акту перевірки. А саме, на цій cтор.7 перевіряючим серед іншого наводилося, що позивачем задекларовано у податкових деклараціях з ПДВ по р.3 «операції, що не є об'єктом оподаткування» суму в розмірі 2110500 грн. за серпень 2014 року, суму в розмірі 3371501 грн. за вересень 2014, суму в розмірі 4109000 грн. за жовтень 2014 з відповідними додатками N6 до вищезазначених податкових декларацій (платником зазначено п. 196.1.7 ПКУ). Однак платником в підтвердження даних операцій відповідно Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затверджених наказом ДПАУ від 24.10.2010 №1002 не відображені дані суми в реєстрах виданих податкових накладних. Внаслідок зазначення платником за наданою скаргою про необґрунтованість цього порушення з посиланням на Наказ ДПАУ від 24.10.2010 №1002, що задовго до початку цієї перевірки втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 17 грудня 2012 року N 1340, саме фразу в частині посилань на цей Порядок затверджений Наказом ДПАУ від 24.10.2010 №1002 було замінено на іншу. А саме: Однак платником в підтвердження даних операцій відповідно Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затверджених наказом ДПАУ від 25.11.2013 №708 не відображені дані суми в реєстрах виданих податкових накладних. Отже, позивач просив розібратися з ситуацією стосовно заміни аркушу 7-м акту перевірки від 14.01.2015 року, оскільки на його думку це є підлогом документів та залучити до відповідальності винних осіб.

Листом від 16.05.2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ТОВ "Ліберті Л", що діє від імені та в інтересах: Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981-уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л" було надано відповідь на вищенаведене звернення, відповідно до якої податковий орган наголошує, що наказ Міндоходів і зборів України «Про затвердження форми ресстру виданих та отриманих податкових накладних та порядок його ведення» від 25.11.2013 року №708 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 16.12.2013 року №2118/24650) діє з 01.01.2014 року та 01.12.2014 року втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року №958. Наказ Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення» від 22.09.2014 року №958 (зареєстровано в МЮУ від 14.10.2014 року №1228/26005) діє з 01.12.2014 року. Тобто у період здійснення ДСД від 28.12.2006 року №23981 уповноважена особа ТОВ «Ліберті Л» (36553056), 9 операції по поставці товарів/послуг (серпень-жовтень 2014 року), платником повинен виконуватися Наказ Міндоходів і зборів України «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення» від 25.11.2013 року №708. В п.3.1 7 акта перевірки від 14.01.2015 року №347/15-53-15-514/393312589 було зазначено, що платником не відображені суми по операціям, що не є об'єктом оподаткування в реєстрах виданих податкових накладних. Вимоги щодо відображення у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних операцій з постачання товарів/послуг, які оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків чи 0 відсотків, звільнених від оподаткування, та таких, що не є об'єктом оподаткування та відображення обліку операцій з постачання товарів/послуг, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість відповідно до вимог ст.. 196 розділу V Кодексу на підставі документів бухгалтерського обліку визначені у Наказі Міндоходів і зборів України «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення» від 25.11.2013 року №708 (період дії з 01.01.2014 року по 01.12.2014 рік.), у наказі ДПА України від 24.12.2010 року №1002 «Про затвердження форми Реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Порядку його ведення». Технічна помилка, про яку йдеться у листі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 26.03.2015 року №7037/10/15-53-15-04 не призвела до змін вимог щодо відображеної операції, що не є об'єктом оподаткування у визначеному Наказі Міндоходів і зборів України «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення» від 25.11.2013 року №708, що в свою чергу не призвело до зміни висновків акту перевірки позивача від 14.01.2015 року №347/15-53-15-514/393312589.

Отже, податковий орган в листі надав відповідь на поставлені позивачем питання у зверненні від 16.04.2015 року, при цьому у разі незгоди з такою відповіддю, позивач має право оскаржити в судовому порядку відповідні дії.

Суд звертає увагу, що судовому захисту в порядку адміністративного судочинства підлягає лише порушене право чи інтерес. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Підставою для звернення особи за захистом до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

А тому дії суб'єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, які вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб'єктивних прав та обов'язків особи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 13.03.2013 у справі № К/9991/8341/11.

Однак дії щодо складання акту перевірки (викладення тих чи інших висновків) та проведення перевірки не відповідають наведеним критеріям, позаяк такі дії є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання суб'єктом господарювання вимог чинного законодавства. Тому саме по собі складання акту перевірки та проведення перевірки не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Слід також зазначити, що оспорювані за цим позовом процедурні дії перевіряючого зі складання акту перевірки та проведення перевірки не мають самостійного правового значення, оскільки не являють собою остаточне волевиявлення владного суб'єкта; в подальшому контролюючим органом було прийнято рішення стосовно прав та обов'язків позивача.

Суд звертає увагу на те, що протиправні дії ОСОБА_1 у вигляді негідної поведінки, несумлінного ставлення до своїх службових обов'язків оскаржуються позивачем саме в контексті викладення нею в Акті перевірки від 14.01.2015р. безпідставних та незаконних висновків, та на думку позивача такі дії призвели до незаконного донарахування податкових зобов'язань.

Тому суд вважає, що незважаючи на особливості доводів та мотивів заявленого позову оскаржуються саме дії посадової особи органу ДФС, пов'язані із здійсненням нею владних управлінських функцій, тобто йдеться саме про протиправність дій суб'єкта владних повноважень та цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо «підміни» аркуша 7 Акту перевірки, суд не вбачає ознак протиправності дій ОСОБА_5, оскільки факт допущення технічної помилки в Акті перевірки не приховувався відповідачами, помилка виправлена прозоро, відкрито, та за своєю суттю не є такою, що призвела до будь-яких наслідків для позивача.

Щодо інших дій відповідача, які на думку позивача є протиправними (витребування документів, телефонні контакти з контрагентами, тощо), то їх невідповідність законодавству не обґрунтована позивачем та суд у зв'язку з ними порушень прав та інтересів позивача не убачає.

За таких умов, у суду відсутні підстави для визнання протиправними вищевказаних дій головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_1

Суд не досліджує обґрунтованість висновків відповідача, оскільки позивачем в адміністративному позові наголошується, що в даному адміністративному позові йдеться саме про негідну поведінку перевіряючого під час проведення перевірки та складанні акту перевірки. Позивач не звертається з позовними вимогами про визнання протиправними висновків акту перевірки від 14.01.2015 року, а тому посилання позивача на безпідставність припущень відповідача в Акті перевірки не досліджується судом.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача стосовно зловживання ОСОБА_6 своїми повноваженнями щодо здійснення контролю, оскільки докази цього в справі відсутні

Позовна вимога про зобов'язання ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залучити до відповідальності фахівця ОСОБА_1, шляхом застосування заходів адміністративного впливу задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно статті 341 Податкового Кодексу України служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров'я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов'язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Посадові особи органів державної податкової інспекції є державними службовцями.

Органи державної податкової інспекції у відносинах з суб'єктами господарювання, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є суб'єктами владних повноважень.

Разом з тим, обов'язки і відповідальність посадових осіб контролюючих органів визначені ст.21 цього ж Кодексу, відповідно до якої посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності; не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи; надавати органам державної влади та органам місцевого самоврядування на їх письмовий запит відкриту податкову інформацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про державну службу", дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу:

- попередження про неповну службову відповідність;

- затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно із ст.ст. 147, 148, 149 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З аналізу наведених правових слідує, що невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків державним службовцем, перевищення ним своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також допущений ним вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, є порушенням трудової дисципліни - дисциплінарним проступком, за яке до нього може бути застосовано один з таких заходів стягнення, як догана або звільнення.

Застосуванню до державного службовця заходу дисциплінарного стягнення обов'язково має передувати установлення роботодавцем з метою визначення заходу дисциплінарного стягнення факту вчинення проступку, особи, яка його вчинила, ступеню тяжкості проступку й вини працівника, обставин вчинення проступку, заподіяної ним шкоди, для чого роботодавець зобов'язаний до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

На думку суду, вимагаючи в судовому порядку зобов'язати ДПІ вчинити спірні дії стосовно ОСОБА_1, позивач обирає неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, які він вважає порушеними, та задоволення такої вимоги не спроможне призвести до відновлення прав особи, тому у позові в цій частині суд відмовляє.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Цей процесуальний обов'язок відповідачем не дотриманий.

В межах заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л", що діє від імені та в інтересах: Договір про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981-уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті Л" до ОСОБА_1 - головного державного ревізора-інспектора відділу проведення перевірок відшкодування податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян