Справа № 815/2224/14
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2224/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 год. 09 хв.

18 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Селезньовій А.В.

за участю сторін:

представника позивача - Князєвої Я. Є. (по довіреності)

представника відповідача - Бутрик А. О. (по довіреності)

представника відповідача - Костюк М. А. (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ТОВ «Пуратос Україна» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, стягнення з Державного бюджету України суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року у розмірі 1 746585 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося ТОВ «Пуратос Україна» з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо неподання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновку із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, поданою ТОВ «Пуратос Україна» 20 липня 2010 року, стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року у розмірі 1746585 грн.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав, оскільки, податковим органом допущена протиправна бездіяльність щодо неподання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, незважаючи на скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування за цей період судами апеляційної і касаційної інстанції та в даному випадку найбільш ефективний спосіб відновлення порушених прав позивача є стягнення з державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 1746585 грн.

Представник відповідача - податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов, оскільки, податковим органом зменшена сума бюджетного відшкодування за цей період податковим повідомленням-рішенням за результатами перевірки, а тому у податкового органу відсутній обов'язок направлення висновку до органів казначейської служби. Щодо позовної вимоги про стягнення з державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року у розмірі 1746585 грн., вона не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти державний орган і ця вимога є неналежним способом захисту та відновлення прав платника податків.

Представник відповідача - Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області заперечував проти задоволення позову, оскільки, до органів державної казначейської служби не надходив висновок податкового органу із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, а тому, відповідач не має можливості відшкодувати зазначену суму з Державного бюджету України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

ТОВ «Пуратос Україна» 20.04.2010 року подана до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2010 року, в якій сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, визначена в розмірі 1920270 грн. Разом з податковою декларацію до податкового органу поданий розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року (додаток №1), довідка щодо залишку сум від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за березень 2010 року (додаток №2), розрахунок суми бюджетного відшкодування за березень 2010 року (додаток №3), заява про повернення суми бюджетного відшкодування за березень 2010 року (додаток №4), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за березень 2010 року (додаток №5).

Враховуючи зазначені обставини, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, у період з 31.05.2010 року по 04.06.2010 року, проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Пуратос Україна» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалося у період з 01.02.2010 року по 31.03.2010 року, за результатами якої складений акт №3158/23-6/34380367 від 08.06.2010 року.

Оскільки, за результатами проведеної перевірки податковим органом встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за березень 2010 року на 1746585 грн. в зв'язку із порушенням вимог п. п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ДПІ у Суворовському районі м. Одеси 14.06.2010 року винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу зменшена сума бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у розмірі 1746585 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до Одеського окружного адміністративного суду, проте, за результатами розгляду адміністративної справи №2-а-9021/10/1570, судом 18.01.2011 року в задоволенні позову ТОВ «Пуратос Україна» відмовлено.

За результатами розгляду апеляційної скарги позивача Одеським апеляційним адміністративним судом 14.11.2012 року рішення суду першої інстанції скасоване, а позовні вимоги ТОВ «Пуратос Україна» задоволені та податкове повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси №/0 від 14.06.2010 року скасоване.

Зазначене рішення апеляційної інстанції 03.03.2014 року залишено без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України.

При цьому, 05.12.2013 року позивач направляв до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області лист №446 з проханням повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2010 в розмірі 1746585грн. на рахунок платника у банку, оскільки, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року по справі №2-а-9021/10/1570, набрала законної сили та є обов'язковою для виконання.

Однак, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області надана позивачу відповідь №6 від 29.01.2014 року про те, що в рішенні Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року по справі №2-а-9021/10/1570 не зазначено про обов'язок повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку та зазначене рішення оскаржено податковим органом в касаційному порядку.

Враховуючи відмову податкового органу у вчиненні дії, пов'язаних із поверненням сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та винесенням Вищім адміністративним судом Ухвали про залишення без змін рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року по справі №2-а-9021/10/1570, позивач 09.04.2014 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року в розмірі 1746585 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 року зазначений адміністративний позов задоволений в повному обсязі, однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2015 року зазначені рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовані, а справу направлено на новий розгляд, оскільки, суд під час нового розгляду справи має врахувати висновки, викладені в Постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-881а15 про те, що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключним повноваженням податкових органів та органів державного казначейства та вірним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання податкового органу виконання вимог нормативних актів та надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, а тому суд повинен з'ясувати чи не має у позивача наміру змінити позовні вимоги.

Під час нового розгляду справи позивач, враховуючи Ухвалу Вищого адміністративного суду України, подав заяву про зміну позовних вимог та просив суд визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо неподання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновку із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року у розмірі 1746585 грн.

Суд вважає, що зазначені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні, сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, а при від'ємному значенні сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди, а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), а залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Оскільки, на думку податкового органу, зазначені норми законодавства та приписи «Порядку заповнення та подання податкових декларацій з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України №166 від 30.05.1997 року були порушені позивачем, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси 14.06.2010 року винесла податкове повідомлення-рішення №/0, яке за результатами судового оскарження скасоване рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року, яке підтримано рішенням Вищого адміністративного суду України від 03.03.2014 року.

Рішеннями Одеського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України встановлено, що ТОВ «Пуратос Україна» в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року відображена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 1920270 грн. у відповідності до вимог законодавства, а оскільки, відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, правомірність відображена позивачем сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року, не підлягає доказуванню.

Відповідно до положень п. п. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», які діяли на момент подання заяви про бюджетне відшкодування податку на додану вартість в 2010 році, положень п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, які діяли до 24.12.2015 року та положень п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, які діють на момент винесення рішення у цій справі, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

При цьому, п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, який діє на час винесення рішення у цій справі, доповнений абз. 2, який передбачає, що у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Таким чином, враховуючи, що позивачем подавалася до податкового органу в квітні 2010 року податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2010 року з додатками №1, 2, 3, 4, 5, в тому числі, заява про повернення суми бюджетного відшкодування за березень 2010 року, однак, ця сума була зменшена податковим органом, з чим позивач не погодився та розпочав процедуру судового оскарження податкового повідомлення-рішення, після її закінчення на користь позивача, податковий орган був зобов'язаний протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

При цьому, податковий орган не подав висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету після прийняття рішення Одеським апеляційним адміністративним судом 14.11.2012 року на користь платника податків, враховуючи оскарження цього рішення в Вищій адміністративний суд України, не подав такий висновок після прийняття 03.03.2014 року рішення Вищім адміністративним судом України на користь платника податків та не подавав такий висновок станом на час прийняття рішення по цій справі.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про наявну протиправну бездіяльність податкового органу щодо неподання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновку із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, поданою ТОВ «Пуратос Україна» 20 липня 2010 року.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на неподання такого висновку з підстав звернення позивача до суду щодо стягнення цієї суми з державного бюджету України, суд не приймає до уваги, оскільки податковий орган мав можливість подати такий висновок до звернення позивача до суду з цим позовом та міг подати такий висновок протягом всього часу розгляду цієї справи, оскільки сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є узгодженою з часу набрання рішенням по адміністративній справі щодо оскарження податкового-повідомлення рішення №/0 від 14.06.2010 року законної сили.

При цьому, оскільки бездіяльність податкового органу є триваючою та допущена, в тому числі, Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності саме цього податкового органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку в цій справі про протиправну бездіяльність Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, яка триває значний час, позивач фактично з 2010 року не може отримати бюджетне відшкодування з податку на додану вартість з підстав винесення податковим органом неправомірного податкового повідомлення-рішення, що встановлено судовими рішеннями в іншій справі, позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, що було зазначено в рішенні Вищого адміністративного суду по цій справі, суд приходить до висновку про необхідність, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області вчинити дії у відповідності до п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, тобто, надати до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновок із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, поданою ТОВ «Пуратос Україна» 20 липня 2010 року.

Разом з цим, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року у розмірі 1746585 грн. такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України є виключним повноваженням податкових органів та органів державної казначейської служби, а тому суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості без додержання процедури, передбаченої Податковим кодексом України та повинен зобов'язувати державні органи вчинити такі дії у відповідності до норм законодавства.

Зазначений висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-881а15 та у відповідності до ст. 244-2 КАС України він має бути врахований при прийнятті рішення по цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Пуратос Україна» такими, що підлягають частковому задоволенню із застосуванням судом ст. 11 КАС України щодо виходу за межі позовних вимог, з підстав, зазначених вище.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пуратос Україна» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо неподання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновку із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, поданою ТОВ «Пуратос Україна» 20 липня 2010 року, стягнення з Державного бюджету України суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за березень 2010 року у розмірі 1746585 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо неподання до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновку із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, поданою ТОВ «Пуратос Україна» 20 липня 2010 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області надати до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області висновок із зазначенням суми податку у розмірі 1746585,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, за декларацією з ПДВ за березень 2010 року, поданою ТОВ «Пуратос Україна» 20 липня 2010 року.

В задоволенні іншої частині позовних вимог ТОВ «Пуратос Україна» - відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 23.02.2016 року

Суддя Л.І. Свида