Справа № 2а-1870/10/0770
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2016 р. м. Київ К/800/16478/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Бившевої Л.І.

Маринчак Н.Є.

за участю секретаря: Мартиненка Г.В.

представників:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: не з'явився

прокурора: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.02.2012 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 року

у справі № 2а-1870/10/0770

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області (далі по тексту - відповідач, ДПІ) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.02.2012 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.02.2012 року змінено в частині мотивів задоволення адміністративного позову, а в решті - залишено без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ДПІ залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено невиїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо декларування доходів отриманих від здійснення операцій з рухомого майна за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт від 26.01.2010 року № 9/1752/.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пункту 12.1. статті 12 Закону України від 22.05.2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб» в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 1 131 076,81 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки та за наслідками адміністративного оскарження контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.04.2010 року № /1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 1 127 649,61 грн.

Також, контролюючим органом проведено невиїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо декларування доходів, отриманих від здійснення операцій з реалізації рухомого майна за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, за результатами якої складено акт від 16.03.2010 року № 105/1752/.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» на підставі чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 158 424,84 грн.

З огляду на висновки, що викладені в акті перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.03.2010 року № /0, яким ФОП ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 158 424,84 грн.

Колегія суду не може погодитись з висновками судів, вважаючи їх передчасними та такими, що винесені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 вказаного Закону дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону.

Відповідно до пункту 1.18 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що при визначенні бази оподаткування податком на додану вартість операцій з реалізації платником податку на території України попередньо імпортованого ним товару, звичайна ціна та митна вартість, що є умовною розрахунковою величиною, яка розраховується відповідно до положень Митного кодексу України та застосовується при переміщенні товару через митний кордон України (зокрема для ведення митної статистики), не є тотожними та не можуть бути порівнюваними.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що податковим органом не доведено факт реалізації транспортних засобів за цінами нижчими ніж звичайні з огляду на відсутність об'єктивних умов, що існували на ринку ідентичних (однорідних) товарів.

Слід зазначити, що в свою чергу, судами не надано правової оцінки висновкам викладеним в постанові Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2011 року у справі № 1-п-3/11 щодо умисного ухиляння платника податків від нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 2007 року по 2008 рік; не встановлено господарську мету, зокрема, спрямованість господарських операцій платника податків на отримання позитивного економічного ефекту; не перевірено доводи контролюючого органу щодо відсутності ділової мети у діяльності платника податків.

Отже, колегія суду приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій не розглянули належним чином докази, що містяться в матеріалах справи, не надали належну оцінку обставинам справи.

Викладене свідчить про порушення судом вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з частини 2 статті 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція на підставі статті 227 КАС України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного, касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.02.2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Л.І. Бившева
Н.Є. Маринчак