Справа № 826/8266/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/800/60983/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представника відповідача: Аландаренко Е.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року

у справі №826/8266/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Міністерства доходів і зборів України

про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2014 року у даній справі, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання Міністерство доходів і зборів України провести перевірки скарг від 23 січня 2014 року та від 05 березня 2014 року щодо законності вимоги Корюківської ОДПІ від 21 листопада 2013 року та надати обґрунтовану відповідь.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Корюківською ОДПІ сформовано та надіслано позивачу вимогу від 21 листопада 2013 року №Ф-21У про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 851,31 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною вимогою, позивач звернувся із скаргою від 04 грудня 2013 року, за результатом розгляду якої прийнято рішення Головним управлінням Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 629/І/25-01-10-05-1, яким вимогу Корюківської ОДПІ від 21 листопада 2013 року № Ф-21У залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

23 січня 2014 року позивач звернувся до Міністерства доходів і зборів України із повторною скаргою на вимогу Корюківською ОДПІ від 21 листопада 2013 року № Ф-21У, яка рішенням Міністерства доходів і зборів України від 24 лютого 2014 року № 1152/І/99-99-10-01-07-15 залишена без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення із повторною скаргою.

Листом від 05 березня року позивач звернувся із скаргою до Міністерства доходів і зборів України, в якій просив вважати поважними причини пропуску строку звернення із повторною скаргою та поновити строк.

Листом Міністерства доходів і зборів України від 27 березня 2014 року № 1815/І/99-99-10-10-01-07-15 позивачу відмовлено у поновленні строків звернення із повторною скаргою із посиланням на Порядок розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказ Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 452.

Відмовляючи в позові, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем надано відповідь у встановлені строки, з роз'ясненням права позивача оскарження у судовому порядку вимоги податкового органу, тобто, відповідач діяв правомірно та в межах повноважень, що вказує на відсутність підстав задоволення позову.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 56.1 - 56.3 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно пункту 56.6 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 452, орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Відповідно до пункту 56.7 статті 56 Податкового кодексу України, у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідач залишив без розгляду повторну скаргу позивача від 23 січня 2014 року, у зв'язку з пропуском строку звернення, про що було повідомлено позивача рекомендованим листом із повідомленням про вручення 24 лютого 2014 року.

Поруч з цим, судами вірно взято до уваги, що перевіряючи правомірність розгляду скарг, адресованих Міністерству доходів і зборів України підлягають дослідженню обставини щодо дотримання суб'єктом владних повноважень порядку та строків розгляду скарги та надання відповіді, а зміст висновків, що викладені у відповідних рішеннях є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією у Міністерства доходів і зборів України.

Окрім того, статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідь на звернення позивача від 05 березня 2014 року надана Міністерством доходів і збрів України листом від 27 березня 2014 року, тобто у строки, що передбачені вищевказаною нормою, зокрема, позивачу роз'яснено право оскаржити вимогу Корюківською ОДПІ від 21 листопада 2013 року № Ф-21У у судовому порядку, оскільки Порядком №452 не передбачено порядку поновлення строків на адміністративне оскарження.

З огляду на правильно встановлені судами попередніх інстанцій обставини, враховуючи дотримання податковими органами строків та порядку розгляду скарг та звернення позивача, суди дійшли цілком обґрунтованого висновку, що відповідач діяв правомірно та в межах повноважень, що вказує на відсутність підстав задоволення позову, у зв'язку з чим судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності законних підстав для відмови у даному позові.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев
Н.Є.Маринчак