Справа № 826/2709/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/2709/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2016 року № 826/2709/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія"

про

стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія" про стягнення заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування в розмірі 220 995,40 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2015 у справі №826/2709/15 відкрито скорочене провадження, встановлено позивачеві строк для подання власного письмового підтвердження того, що в провадженні адміністративних чи господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору, зобов’язано відповідача подати у десятиденний строк з дня одержання даної ухвали заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

16 березня 2015 року до канцелярії суду надійшов супровідний лист з платіжними дорученнями про сплату єдиного соціального внеску.

Зважаючи на зазначене, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України, з метою встановлення всіх фактичних обставин, що будуть мати значення при вирішенні спору по суті, суд дійшов до висновку про необхідність проведення судового засідання з розгляду адміністративної справи № 826/2709/15 із викликом сторін в судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2015 року судове засідання з розгляду справи № 826/2709/15 було призначено на 22.07.2015 року.

30 жовтня 2015 року заступник прокурора Голосіївського району м. Києва подав заяву про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні від 01.12.2015 року, суд повернув заяву про збільшення позовних вимог у зв’язку з невідповідністю заяви вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі з огляду на наявну у відповідача заборгованість та зазначили, що борг має тенденцію до збільшення.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що на даний час заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування погашена, у зв’язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього заборгованості.

В судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Метрополія" знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до змісту пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010р. №2464-VI у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту – Закон України від 08.07.2010р. №2464-VI) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до

законодавства України, незалежно від формивласності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) абона інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою – підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з частиною 3 статті 4 названого Закону платники єдиного внеску, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є страхувальниками для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6 - 14 частини першої цієї статті.

Як вбачається з наведених норм та підтверджується матеріалами справи, відповідач є платником єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування. Станом на день розгляду спору за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у розмірі 220 995,40 грн.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення, оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 5 статті 7 зазначеного Закону єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

За змістом частини 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Згідно з частиною 8 статті 9 приведеного Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Так, відповідно ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У п.7 ч.1 ст.13 вказаного Закону закріплено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI орган доходів і

зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику,

надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску. Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не

узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в зв’язку з несплатою заборгованості по єдиному внеску надіслано відповідачу вимогу про сплату боргу від 01.10.2014 № Ю-17-25, яка отримана останнім 26.11.2014 року. Станом на день розгляду спору заборгованість, визначена вказаною вимогою, відповідачем не сплачена, що також підтверджується наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку платника єдиного внеску.

Водночас, судом не приймається до уваги посилання відповідача на долучені до матеріалів справи платіжні доручення про сплату єдиного соціального внеску, оскільки вказані платіжні документи враховані позивачем та зараховані в рахунок погашення заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення.

Такі дії з боку суб’єкта владних повноважень є правомірними в силу положень частини 6 статті 25 Закон України від 08.07.2010 р. №2464-VI, якою передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені в порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Отже, законодавством регламентовано повноваження контролюючих органів доходів і зборів зараховувати кошти, сплачені платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у порядку календарної черговості погашення сум їх заборгованості перед бюджетом, змінюючи при цьому період призначення платежу.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що інших доказів на підтвердження сплати заборгованості відповідачем суду не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Згідно частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур