Справа № 465/6866/15-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.02.2016 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та визнання постанови у справі про правопорушення митних правил №2099/20908/15 від 09.10.2016 року протиправною та скасування, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та визнання постанови у справі про правопорушення митних правил №2099/20908/15 від 09.10.2015 року протиправною та скасування.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.10.2015 року №2099/20908/15 постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України, зокрема, його визнано винним у тому, що він ввіз на територію України автомобілі марки "SKODA OCTAVIA", р.н. TBU1K64 та "AUDI 80", р.н. LU8143U в режимі "транзит", однак данні автомобілі станом на 18.09.2015 року з митної території не вивозилися та у інший режим згідно законодавства не поміщенні, чим перевищив строк доставки товару, що перебуває під митним контролем до митного органу призначення, встановлений ст.95 МК України. Вважає постанову протиправною, оскільки митний орган при кваліфікації його дій та прийнятті постанови не врахував відсутність вини у перевищенні встановленого ст.95 МК України строку доставки автомобіля. При цьому вважає, що він в період з 12.10.2012 року до 18.09.2015 року він неодноразово перетинав державний кордон України, митний орган міг і був зобовязаний встановити дане порушення своєчасно. Просить позов задволити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в письмовому запереченні, який містяться в матеріалах справи. Вважає, що вони діяли в межах повноважень, наданих їм законами України та підзаконними нормативно-правовими актами та не порушувало прав позивача.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Як вбачається з постанови про порушення митних правил №2099/20908/15 від 09.10.2015 року /а.с.3/, ОСОБА_1 18.09.2015 року о 19:30 год. повертався з Литви до України через митний пост "Краковець" Льівської митниці ДФС автомобілем марки "VW COLF", р.н. CNZ307 в якості пасажира.

Під час митного контролю було встановлено, що ОСОБА_1 ввіз на територію України автомобілі марки "SKODA OCTAVIA" 12.10.2012 року, р.н. TBU1K64 та "AUDI 80", р.н. LU8143U - 30.10.2012 року в режимі "транзит", однак данні автомобілі станом на 18.09.2015 року з митної території України не вивозилися та у інший режим згідно законодавства не поміщенні. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив більше, ніж на десять діб, встановлений ст.95 МК України строк доставки товару - автомобіля, що перебуває під митним контролем до митного органу призначення, а тому його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Відповідно до ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Аналізуючи диспозицію ч.3 ст.470 МК України, суд вважає, що правопорушення, пов'язане з перевищенням, встановленогост.95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст.95 МК України. Отже, вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати.

Статтею 467 МК України передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином диспозиція статті 467 МК України містить перелік триваючих правопорушень, в який не входить порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України.

Відповідно до ч.1 ст. 466 МК України: адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст.3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до ч.1 ст.531 МК України: підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 статті 531 МК України передбачено, що підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Суд погоджується із письмовими поясненнями представника позивача про те, що ОСОБА_2 митницею Міндоходів на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України у виді штрафу в розмірі 8500 гривень після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, так як протокол про адміністративне правопорушення було складено 18.09.2015 року, тобто більше як через шість місяців з моменту вчинення адміністративного правопорушення, та вважає, що постанова № №2099/20908/15 від 09.10.2015 року про притягнення гр. ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України в цій частині винесена з порушенням вимог ст.467 МК України в зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, під час розгляду справи представник відповідача, всупереч цим вимогам ст. 71 КАС України, не надав належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності та не надав доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил від 09.10.2015 року

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ними, - відповідно до законодавства України про адміністративне правопорушення.

Відтак, виходячи із приписів п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку провадження у справі про порушення митних правил не могло бути розпочато, а отже оскаржувана постанова відповідача №2099/20908/15 від 09.10.2015 року є протиправною і підлягає скасуванню.

Контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах "транзит" та "тимчасове ввезення" здійснюється у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно-інформаційних комплексів. Це дає можливість своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 МК України. Несвоєчасне документування перевищення таких строків та вчиненого у зв'язку з цим правопорушення, визначеного ст.470 МК України, не є підставою для висновку про триваючий характер цього правопорушення.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. Частина 3 зазначеної статті гарантує звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до повноважень суду при вирішенні справ, передбачених частиною 2 статтею 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суду слід приймати постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке скасовується. Відтак, керуючись частиною 2 статті 11 цього Кодексу, з метою повного захисту прав позивача та дотримання вимог адміністративного-процесуального законодавства, суд вважає необхідним визнати постанову відповідача протиправною та скасувати її. Вказаний спосіб захисту порушеного права є належним та достатнім у спірних правовідносинах.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо визнання дій відповідача протиправними та визнання протиправною та скасування постанови є правомірними і такі підлягають задоволенню, оскільки не вбачається в його діях митних правил.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.247 КУпАП, ст.ст.4, 95, 110, 381, 470, 522, 530, 531 МК України, суд, -

постановив:

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії заступника начальника ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 щодо винесення постанови у справі про порушення митних правил №2099/20908/15 від 09.10.2015 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил №2099/20908/15 від 09.10.2015 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України.

Постанова суду, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015, може бути оскаржена до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя Мартинишин М.О.