Справа № 820/12119/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 лютого 2016 р. № 820/12119/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Таран Ю.В.,

представників сторін:

позивача - Карелова К.Ю.,

відповідача - Климчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення № від 16.09.2015 року винесене Нововодолазькою ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно встановлено порушення положень пункту 120.1.1 ст. 120.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-6, на підставі висновку про наявність в діях позивача порушень, зазначеного в акті камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за №108/20-20-15-17/00447480 від 02.09.2015 року за березень 2012 року, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням визначив суму грошового зобов'язання за платежем; податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) і 4010100 ПАТ "НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4779,83 грн. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2015 року, яке винесене Нововодолазькою ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області таким, що складене з порушенням податкового законодавства щодо термінів реєстрації податкових накладних, встановленого Податковим кодексом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у запереченні на позов, суть якого зводиться до наступного. За результатами проведеної податковим органом камеральної перевірки, за результатами якої встановлено порушення терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних з періодом виписки за червень 2015 року. Позивачем виписано податкову накладну № 33 від 30.06.2015 року на адресу ФОП ОСОБА_3, яка була зареєстрована в ЄРПН 09.08.2015 року. Граничним терміном реєстрації податкової накладної № 33 від 30.06.2015 року, відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ є 15.07.2015 року. Проте позивач зареєстрував податкову накладну з порушенням терміну реєстрації в ЄРПН, а саме кількість днів порушення - 40. Таким чином, відповідачем правомірно збільшено суму грошового зобов'язання, а тому спірне податкове повідомлення-рішення винесено правомірно та у задоволенні позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є юридичною особою, яка перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Нововодолазькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області та є платником податку на додану вартість.

02.09.2015 р. на підставі п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1.1 ст. 75, 76 Розділу 2 Податкового кодексу України головним державним податковим ревізором-інспектором відділу оподаткування юридичних осіб Биркою В.В. в приміщенні Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області було проведено камеральну перевірку платкника податків Публічного акціонерного товариства "НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" з питань порушення терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних з періодом виписки за червень 2015 року, за результатами якої складено акт №108/20-20-15-17/00447480 від 02.09.2015 р.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-6 платник податків порушує терміни реєстрації в податкових накладних з періодом виписки за лютий 2015 року протягом строків, що призвело до збільшення суми грошового зобов'язання за платежем; податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4779,83 грн.

Підставою для такого висновку є те, що позивачем виписано податкову накладну № 33 від 30.06.2015 року на адресу ФОП ОСОБА_3, яка була зареєстрована в ЄРПН 09.08.2015 року. Граничним терміном реєстрації податкової накладної № 33 від 30.06.2015 року, відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ є 15.07.2015 року. Проте позивач зареєстрував податкову накладну з порушенням терміну реєстрації в ЄРПН, а саме кількість днів порушення - 40.

Суд зазначає, що згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Так, згідно п.200-1.1, п.200-1.2 ст.200-1 Податкового кодексу України (в редакції до 29.07.2015р.) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України. Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

На виконання приписів вказаної норми Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі по тексту - Порядок №569) було затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ, яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно п.1 Порядку №569 система електронного адміністрування податку запроваджується поетапно: на перехідний період (до 1 липня 2015 р. або іншої дати, визначеної окремим рішенням Верховної Ради України про скорочення такого періоду) - у тестовому режимі; із зазначеної дати - на постійній основі.

При цьому п.35 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

За змістом приписів п.200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України (в редакції до 29.07.2015р.) платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (Сума Накл), обчислену за такою формулою:

Сума Накл = Сума НаклОтр + Сума Митн + Сума ПопРах - Сума НаклВид - Сума Відшкод - Сума Перевищ, де:

Сума НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

Сума Митн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

Сума ПопРах - загальна сума поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника;

Сума НаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

Сума Відшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

Сума Перевищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, 29.07.2015р. набрав чинності Закон України від 16.07.2015р. №643-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», відповідно до якого всі складові формули, визначені приписами п.200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України, на третій робочий день після набрання чинності цим Законом дорівнюють нулю, крім значень її складових Сума НаклОтр, Сума НаклВид та Сума Митн, що були сформовані починаючи з 01 липня 2015 року. Під час обрахунку показників SНаклОтр та SНаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників SНаклОтр, SНаклВид та SМитн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку суми SНакл також використовуються показники, визначені пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Наведене свідчить, що підстава для встановлення обмежень сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, виникає з 00 год. 00 хв. 1 липня 2015 року із закінченням перехідного періоду та не пов'язується із такою складання та/або отримання податкової накладної.

Як було встановлено, що позивачем виписано податкову накладну № 33 від 30.06.2015 року на адресу ФОП ОСОБА_3, а тому реєстрація податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, розглянувши наявні матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення № від 16.09.2015 року винесене Нововодолазькою ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (юридична адреса: вул. Васильківського Сергія, 14, смт. Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63202, ) на користь Публічного акціонерного товариства "НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МОЛОКОЗАВОД" (юридична адреса: вул. Пролетарська, буд. 28, смт. Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63200, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2016 року.

Суддя Тітов О.М.