Справа № 813/403/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/7540/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області правонаступника Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року у справі № 813/403/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автовсім» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № , № 000406232 від 21.12.2012, № , № , № від 12.02.2013 щодо збільшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій

Зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи документами.

26 червня 2013 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ № , № 000406232 від 21.12.2012, № , № , № від 12.02.2013 визнані протиправними та скасовані.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, з 29.11.2012 до 30.11.2012 ДПІ була здійснена позапланова виїзна перевірка Товариства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість за січень-жовтень 2012 року, за наслідками якої 30.11.2012 був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариством у порушення вимог п. 181.1 ст. 181, п.,п. 183.1, 183.2, 183.9, 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України занижений податок на додану вартість за жовтень 2012 року у розмірі 233 330,00 грн.

21 грудня 2012 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № 000406232 щодо збільшення Товариству грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 291 663,00 грн., № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн.

З 25.01.2013 до 31.01.2013 ДПІ була здійснена позапланова виїзна перевірка Товариства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість за листопад 2012 року, за наслідками якої 1.02.2013 був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариством у порушення вимог п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, ст. 187 Податкового кодексу України занижений податок на додану вартість у розмірі 386 940,00 грн.

12 лютого 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № щодо збільшення Товариству грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 580 410,00 грн., № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 020,00 грн., № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 020,00 грн.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Суди встановили, що Товариство зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Львівської міської ради та з 18.05.2011 перебуває на податковому обліку в ДПІ. До 5.12.2012 Товариство не було зареєстроване платником податку на додану вартість.

У вересні 2012 року Товариство досягло обсягу здійснення операцій з постачання товарів/послуг більше 300 000,00 гривень.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Товариство було зобов'язане подати до 10.10.2012 податковому органу заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

8 жовтня 2012 року Товариство подало до ДПІ заяву про реєстрацію його платником податку на додану вартість, тобто у строк, визначений чинним законодавством України.

Відповідно до п. 183.9 ст. 183 Податкового кодексу України у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку орган державної податкової служби зобов'язаний видати заявнику або відправити поштою (з повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку не пізніше наступного робочого дня після бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку, зазначеного у його заяві, або протягом 5 робочих днів від дати надходження реєстраційної заяви, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено чи такий день настає раніше дати, що припадає на останній день строку, встановленого для реєстрації платника податку органом державної податкової служби.

Однак, Товариство не отримало свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість у визначений термін після подання реєстраційної заяви від 8.10.2012.

У зв'язку із чим, Товариство 10.12.2012 повторно подало до ДПІ заяву про реєстрацію його платником податку на додану вартість.

5 грудня 2012 року Товариство було зареєстроване податковим органом платником податку на додану вартість та 17 лютого 2012 року йому видане свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Суди правильно зазначили, що Товариством не були порушені вимоги чинного податкового законодавства щодо не подання заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Невчасна реєстрація Товариства платником податку на додану вартість була у зв'язку з порушенням вимог податкового законодавства податковим органом, оскільки, зі сторони Товариства були вчинені усі необхідні дії для здійснення його реєстрації.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення ДПІ № від 21.12.2012 року, № , № 000002240 від 12.02.2013 року є такими, що прийняті ДПІ безпідставно, оскільки Товариством не були порушені вимоги чинного податкового законодавства України.

Щодо податкових повідомлень-рішень ДПІ № 000406232 від 21.12.2012, № від 12.02.2013 року слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення виноситься контролюючим органом також у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Контролюючий орган самостійно визначає суму грошових зобов'язань лише у разі якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п.10 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011, податкова звітність з ПДВ подається до органу державної податкової служби особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість.

Відповідно, до моменту реєстрації платником податку на додану вартість Товариство не має права подавати такі декларації, відповідно до вимог Узагальнюючою податковою консультацією щодо окремих питань, пов'язаних з обов'язковою реєстрацією осіб як платників податку на додану вартість.

Суди обґрунтовано зазначили, що у зв'язку із законодавчою забороною подавати податкову звітність з податку на додану вартість (податкові декларації з податку на додану вартість), до моменту реєстрації платником податку на додану вартість (у даному випадку - до 5.12.2012), у податкового органу не було права застосувати до Товариства вимоги пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, оскільки неможливо встановити заниження або завищення суми податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових деклараціях, у зв'язку із тим, що такі податкові декларації не подавалися та об'єктивно відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Здійснити заміну Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на її правонаступника Державну податкову інспекцію у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.