Справа № 803/64/15-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р. Справа № 876/2933/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представника відповідача - Пивовара В.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства «БОНАНЗА СЕРВІС» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року Приватне підприємство «БОНАНЗА СЕРВІС» (далі - ПП) звернулось до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (правонаступник - Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області; далі - ОДПІ) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 03.10.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне ППР прийняте з порушенням норм законодавства, оскільки ПП в повній мірі виконано вимоги законодавства щодо оприбуткування готівки у книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) та в касі підприємства, а суть порушення полягає у невиконанні щоденного друку фіскального звітного чеку із застосуванням наслідків, що передбачені у ч.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів рахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі №803/64/15-а заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила ОДПІ, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що за наслідками проведеної фактичної перевірки, громадянина ОСОБА_2 - бармена кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ПП та громадянина ОСОБА_3 - директора ПП було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та до них застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 25.09.2014 по 26.09.2014 була проведена перевірка господарської одиниці - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність ПП з питань дотримання вимог Податкового кодексу України (далі - ПК), Законів України №265/95-ВР, «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Національного банку України (далі - НБУ) від 15.12.2004 №637, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі - Положення), Кодексу законів про працю України.

За результатами проведеної перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 26.09.2014 №000421 (далі - Акт), яким встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2, 9, 11 ст.3 Закону №265/95-ВР, пунктів 2.2 та 2.6 Положення (а.с.7-8).

На підставі вказаного Акта відповідачем винесено ППР від 03.10.2014 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 18295,25грн (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Відповідно до п.1.2 глави 1 Положення оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

У цьому ж пункті визначено, що КОРО - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Пунктом 2.2 глави 2 Положення передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Як випливає із п.2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книжки (далі - РР) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РР).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Тобто, оприбуткуванням готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням РРО (використанням РК), є здійснення обліку такої готівки у КОРО (на підставі фіскальних звітних чеків РРО або даних РК) та відображення надходжень цієї готівки у касовій книзі підприємства.

Як вбачається з Акта, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пунктів 2.2 та 2.6 Положення, а саме : не забезпечено своєчасне (у день одержання готівкових коштів) оприбуткування готівки в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО на загальну суму 3659,05грн.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що позивачем у розділі 1 «Фіскальні звітні чеки» КОРО забезпечено збереження фіскальних звітних чеків від 01.10.2013 №63 в сумі 1204,50грн, від 02.11.2013 №97 в сумі 2248,55грн, від 21.09.2014 №427 в сумі 206грн та у розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» відображено надходження готівки за 30.09.2013 в сумі 1204,50грн, за 01.11.2013 в сумі 2248,55грн, за 20.09.2014 в сумі 246грн.

Вищевказані суми готівки оприбутковані позивачем в касу підприємства, що підтверджується прибутковими касовими ордерами від 30.09.2013 №84 на суму 1204,50грн, від 01.11.2013 №148 на суму 2248,55грн, від 20.09.2014 №475 на суму 206грн.

Виходячи з вищенаведеного, судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що позивачем було здійснено фіксацію повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РР) та відображено на їх підставі готівку у КОРО. Лише невиконання будь - якої із цих дій буде вважатися порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність у абз.3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 26 лютого 2013 року у справі №21-7а13.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що підприємством своєчасно та в повній мірі оприбутковано готівку в КОРО в сумі 3659,05грн.

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що громадянин ОСОБА_2 - бармен кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ПП, та громадянин ОСОБА_3 - директор ПП, були визнані винними у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та до них застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки вказані дії не входять в предмет доказування у розглядуваній справі і стосунку до неї не мають.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя А.Р. Курилець

Повний текст виготовлений 22 лютого 2016 року.