Справа № 807/2074/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/11570/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2013 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання утриматись від певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

05.06.2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-1614 від 18.03.2013 року, та зобов'язати відповідача припинити нараховування єдиного соціального внеску позивачу як особі, що перебуває на пенсії за віком, пенсійний вік для якої було зменшено, та є фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є пенсіонером за віком. При виході на пенсію йому було зменшено пенсійний вік, що встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на п'ять років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування. Позивач вказує на те, що фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком. Однак відповідачем була сформована вимога про сплату боргу № Ф-1614 від 18 березня 2013 року. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для формування відповідної вимоги про сплату боргу, а тому оскаржувана вимога суперечить законодавству.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області № Ф-1614 від 18.03.2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що починаючи з липня 2012 року позивач не повинен сплачувати за себе єдиний внесок, оскільки, отримує довічну пенсію за віком, а стаття 4 частина 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у відповідності до статті 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" уклав з Пенсійним фондом договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_1(а.с.8,38) та є платником єдиного податку, що підтверджується копією свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2(а.с.39).

За звітній 2012 рік позивачем самостійно була визначена сума, на яку нараховується єдиний внесок. Така сума у 2012 році становила 13177 грн. До сплати, з врахуванням розміру єдиного внеску (34,70%) за період січень-червень 2012 року, позивачем було самостійно визначено 2255,85 грн.(а.с.45,47,48).

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 3 від 18 січня 2012 року та № 9 від 19 червня 2012 року, а також квитанцій від 20 березня 2012 року, від 18 квітня 2012 року та від 18 липня 2012 року слідує, що єдиний внесок, що самостійно визначений позивачем за період січень-червень 2012 року позивачем сплачений(а.с.а.с.40-44).

Згідно протоколу № 52128 від 04 липня 2012 року позивачеві була призначена пенсія на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с.54). Таким чином з 04 липня 2012 року позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача серії НОМЕР_3, згідно якого позивач отримує пенсію за віком(а.с.9).

18 березня 2013 року відповідачем сформовано та направлено позивачеві вимогу про сплату недоїмки № Ф-1614 на суму 2209,77 грн.(а.с.10). Відповідно до картки особового рахунку вказана недоїмка виникла за 2012 рік(а.с.51,52).

Постанова в частині відмови у задоволенні позову не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність вимоги відповідача.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 цього Закону особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з наступними змінами (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з наступними змінами (далі - Закон № 1058-ІV).

Право жінок на пенсію за віком, що передбачене частиною другою статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною другою статті 26 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, пов'язується з досягненням відповідного віку, а саме 55 років.

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частина перша статті 9 Закону № 1058-ІV передбачає, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому в статті 10 Закону № 1058-ІV зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15 Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом. Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено такі види пенсій: трудові пенсії - за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону № 1058-ІV. Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 20.01.2015 року у справі № 21-575а14.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2013 року у справі № 807/2074/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В.Ніколін