Справа № 2а-2014/07
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 2а-2014/07

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - доповідача Кравця О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Коваля М.П.

за участю секретаря Голобородько Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21.09.2015 року про відновлення втраченого провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів при Державному агентстві земельних ресурсів України у місті Одесі, Одеської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про визнання неправомірним дії та бездіяльність, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії ,

за участю третіх осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015 року ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10 звернулися до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження та просили ініціювати процедуру та відновити втрачене провадження у судовій справі №2014/07 .

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 21 вересня 2015 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10 та за ініціативою суду відновлено знищене провадження по справі № 2а-2014/07.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просила її скасувати та прийняти нову , якою скасувати постанову повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних обставин:

Судом першої інстанції було встановлено ,що ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10не були учасниками процесу по справі № 2а-2014/07,що позбавляє їх права звернення в порядку ст.274 КАС України із заявою про відновлення втраченого провадження у цій справі .

Апеляційний суд, із врахуванням вимог ст.273,274,279 КАС України погоджується із висновком суду 1-ої інстанції,щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10 , та вважає,що також відсутні достатні та належні докази того ,що мета звернення до суду, зазначена заявниками, пов'язана із захистом їхніх прав та інтересів, так як не може вважати таким доказом тільки наявність апеляційної скарги заявників ,розгляд якої зупинено ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року.

Крім того,зазначає ,що апеляційні скарги від заявників на зазначену частину судового рішення - відсутні , заявники погодились із правомірністю постанови Приморського районного суду міста Одеси від 21 вересня 2015 року у повному обсязі ,у тому числі, і тієї частини, якою ним було відмовлено у задоволенні заяви ,про що було також вказано у письмових поясненнях їх представника -ОСОБА_11 від 02.11.2015 року (т.2 а/с 7-16) та в його усних поясненнях,наданих під час апеляційного провадження 17.02.2016 року.

Але , незважаючи на свій вищенаведений висновок суд першої інстанції за власною ініціативою відновив втрачене судове провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів при Державному агентстві земельних ресурсів України у м. Одесі, Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання неправомірними дії та бездіяльності, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії , в межах наданих ксерокопій матеріалів справи та наявних оригіналів процесуальних документів, на підставі яких було винесено:

постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2007 року, якою вирішено визнати протиправними дії та бездіяльність Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради у фактичній відмові ОСОБА_6 у виділенні вільної земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 750 кв. м., під індивідуальне дачне будівництво; визнати за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку, загальною площею 750 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для індивідуального дачного будівництва, у відповідності до розробленого ліцензованою підрядною організацією - технічного звіту по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки, в якому визначена ця земельна ділянка; зобов'язано Управління земельних ресурсів при Державному агентстві земельних ресурсів України у м. Одесі та Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» видати ОСОБА_6 державний акт про право власності на земельну ділянку, загальною площею 750 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для індивідуального дачного будівництва, у відповідності до розробленого ліцензованою підрядною організацією - технічного звіту по топографо- геодезичним вишукуванням земельної ділянки, в якому визначена ця земельна ділянка; зобов'язати Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та Управління земельних ресурсів при Державному агентстві земельних ресурсів України у м. Одесі видати ОСОБА_6 належним чином оформлений державний акт про право власності на земельну ділянку, загальною площею 750 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2008 року, якою було скасовано за нововиявленими обставинами постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2007 року,а справу повернуто до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року, якою було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2008 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_6;

ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року, якою було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2008 року, якою було скасовано за нововиявленими обставинами постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2007 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів при Державному агентстві земельних ресурсів України у м. Одесі, Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання неправомірними дії та бездіяльності, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, та закрито провадження по справі за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_7;

ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року, якою було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2008 року, якою було скасовано за нововиявленими обставинами постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2007 року та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2008 року, якою було залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_6, та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2007 року відмовлено;

ухвалу Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року, якою касаційну скаргу Одеського міського Управління земельних ресурсів Одеської міської ради відхилено та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2012 року залишено без змін.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом ,встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно із п.33-34 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04 право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX). Отже, у справі, що розглядається, Суд має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (див., mutatis mutandis, справи «Нікітін проти Росії» (Nikitin v. Russia), № 50178/99, п. 57, ECHR 2004-VIII, та «Савінський проти України» (Savinskiy v. Ukraine), № 6965/02, п. 23, від 28 лютого 2006 року).

Апеляційним суд вважає ,що суд 1-ої інстанції , порушуючи принцип правової визначеності , так як судове рішення суду 1-ої інстанції по справі № 2а-2014/07. за позовом ОСОБА_6 вже переглядалося у апеляційному та касаційному порядках та набуло статусу остаточного, відповідне право позивача , яке включає застосування вказаного принципу та гарантоване ч.1 статті 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, вимоги ч.2 ст.277 КАС України, без належного мотивування та підстав, фактично задовольнив заяву осіб, у задоволенні якої ним же й було відмовлено на законних підставах .

Крім того ,у судовому рішенні суду 1-ої інстанції відповідно до ч.1-2 ст.279 КАС України не зазначені висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Згідно п.4 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі

Згідно із ч.2 ст.277 КАС України , у разі якщо мета звернення до суду, зазначена заявником, не пов'язана із захистом його прав та інтересів, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі або залишає заяву без розгляду, якщо провадження було відкрито.

Згідно п.4 ч.1ст.205 КАС України ,розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу в разі скасування судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду .

Таким чином , апеляційний суд доходить до висновку ,що постанову суду 1-ої інстанції належить скасувати та залишити заяву без розгляду.

Керуючись ч.1 ст. 195, 196,198, 203, 205, ч.1 ст.206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254,274,277 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково , постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21.09.2015 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу:

Заяву ОСОБА_8,ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відновлення втраченого судового провадження - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя-доповідач Кравець О.О.

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.