Справа № 826/2119/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2016 року № 826/2119/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» до Міністерства інфраструктури України, треті особи: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Міністерства інфраструктури України (надалі також - відповідач), треті особи: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, ОСОБА_1, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства інфраструктури України з видання наказу від 01.09.2014 року № 164-0 про призначення виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства інфраструктури України від 01.09.2014 року № 164-0 про призначення виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2015 року відмовлено у відкритті провадженні в адміністративній справі №826/2119/15 з даним позовом. Однак, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року апеляційну скаргу Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а матеріали справи №826/2119/15 скеровані до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду справи.

Враховуючи викладене, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2015 року відкрито провадження по справі №826/2119/15 та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2016 року провадження по справі №826/2119/15 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати наказу Міністерства інфраструктури України від 01.09.2014 року № 164-0 про призначення виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1, - закрито з підстав п.1. ч. 1 ст. 157 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що 01.09.2014 року наказом Міністерства інфраструктури України № 164-0 ОСОБА_1 призначений виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Украерорух) з 01 вересня 2014 року на час проведення позапланового аудиту ефективності діяльності Украероруху.

01.09.2014 року наказом Міністерства інфраструктури України №161 - о Генеральний директор Украероруху Чередніченко Юрій Анатолійович відсторонений від виконання службових обов'язків з управління Украерорухом з 02 вересня 2014 року на час проведення позапланового аудиту ефективності діяльності Украероруху зі збереженням заробітної плати.

Позивач категорично не погоджуючись із призначенням ОСОБА_1 на посаду виконуючого обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, звернувся з даним позов до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачем при прийняті оспорюваного наказу порушенні приписи ст. 19 Конституції України, оскільки призначення двох працівників на одну штатну одиницю не передбачено чинним законодавством України.

Відповідач покликався на відсутність у своїх діях порушень приписів чинного законодавства, з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Надаючи правову оцінку діям відповідача у межах даного спору, суд зазначає про таке.

Пунктом 1.1. Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі «Уповноважений орган управління»).

Уповноважений орган управління відповідно до Господарського кодексу України, Закону України «Про управління об'єктами державної власності», інших нормативно-правових актів, зокрема: - призначає на посаду та звільняє Директора, укладає і розриває з ними контракт, здійснює контроль за дотриманням його вимог (п. 7.2.4); - приймає рішення про відсторонення особи, що займає посаду Директора від виконання обов'язків на посаді Директора (п. 7.2.5); - у разі зміни Директора Підприємства забезпечує проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Підприємства в порядку, передбаченому законодавством (п. 7.2.5).

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що п. 7.30 Статуту визначено, що під час проведення перевірок фінансово-господарської діяльності підприємства Уповноважений орган управління має право відсторонювати Директора Підприємства від виконання службових обов'язків та призначати на цей час іншу особу виконуючим обов'язки Директора.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем видано наказ №190-1 від 01.09.2014р. «Про проведення позапланового аудиту ефективності діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України».

В подальшому, наказом Міністерства інфраструктури України від 01.09.2014 № 161-0 на час проведення позапланового аудиту ефективності діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України відсторонено Чередніченка Юрія Анатолійовича з 02 вересня 2014 року від виконання службових обов'язків з управління Державним підприємством обслуговування повітряного руху України зі збереженням заробітної плати.

В той же час, наказом Міністерства інфраструктури № 164-0 ОСОБА_1 з 02.09.2014 призначено виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на період проведення позапланового аудиту, зазначеного в наказі Міністерства інфраструктури України від 01.09.2014 № 190-Г «Про проведення позапланового аудиту ефективності діяльності державного підприємства обслуговування повітряного руху України».

Згідно з пунктом 7.20 Статуту, управління підприємством здійснює Директор Підприємства, який підзвітний та підконтрольний Уповноваженому органу управління та Наглядовій раді.

Також пунктом 7.21 Статуту зазначено, наймання (звільнення) Директора Підприємства здійснюється Уповноваженим органом управління шляхом укладання (розірвання) з ним контракту у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись за угодою сторін.

Поряд з цим, не пізніше місячного строку з дня прийняття працюючого на роботу, до вищестоящого органу повинні бути подані документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний строк з дня отримання документів повинен розглянути їх та прийняти відповідне рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відповідність дій відповідача приписам закону з видання наказу від 01.09.2014 року № 164-0, позаяк Міністерство інфраструктури України як уповноваженим органом управління дотримано імперативно визначену процедуру призначення виконуючого обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Водночас, суд вважає за доцільне зазначити, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Поряд з цим, частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Відтак, дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права та інтереси особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25 грудня 1997 року, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача, а також встановити обов'язок органу влади вчинити певну дію.

Разом з тим, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» є добровільною неприбутковою всеукраїнською громадською організацією, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності, яка створена для реалізації мети та завдань передбачених цим Статутом (п. 1.1. Статуту).

Метою створення та діяльності Профспілки є здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.

Основними завданнями Профспілки є: - представництво інтересів членів Профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, органами державної влади та місцевого самоврядування на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства; - розробка і укладання колективних договорів, тарифних угод, контроль їх виконання; - участь в розробці та здійсненні державної політики у галузі трудових відносин, оплати праці, охороні праці, соціального захисту; - участь у визначені головних критеріїв життєвого рівня, прожиткового мінімуму, а також мінімальних розмірів заробітної плати, пенсій, соціальних виплат, політики ціноутворення, у розробці соціальних програм; - забезпечення захисту членів Профспілки від безробіття та його наслідків згідно чинного законодавства; - представництво інтересів членів Профспілки при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, міжнародних судових установ, включаючи право бути позивачем і відповідачем; - контроль за державним соціальним страхуванням членів Профспілки; - здійснення громадського контролю за реалізацією прав членів Профспілки у сфері охорони здоров'я, медико-соціальної допомоги, використання соціальних фондів, забезпечення працівників здоровими і безпечними умовами праці, належним відпочинком і оздоровленням, усунення екологічно шкідливих і небезпечних факторів праці (п. 2.2. Статуту).

Пунктом 2.3. Статуту передбачено, що для виконання завдань Профспілка в установленому законом порядку: - організовує та проводить у встановленому законом порядку заходи - збори, мітинги, походи і демонстрації на захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів; одержує безкоштовно інформацію від роботодавців, органів державної влади та місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів; - здійснює громадські екологічні експертизи, іншу незаборонену законом діяльність у цій сфері; - вступає до міжнародних профспілкових та інших міжнародних організацій та об'єднань, які представляють інтереси працівників, бере участь в міжнародному профспілковому русі, здійснює іншу громадську діяльність, яка не суперечить законодавству України, засновує засоби масової інформації для висвітлення своєї діяльності.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Статтею 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.

У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках.

Згідно зі змісту статті 30 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілки, їх об'єднання організовують і здійснюють громадський контроль за реалізацією прав членів профспілки у сфері охорони здоров'я, медико-соціальної допомоги. Профспілки, їх об'єднання беруть участь у діяльності експертних, консультативних та наглядових рад при органах та закладах охорони здоров'я, а також можуть брати участь у розвитку масової фізичної культури, спорту, туризму, створенні та підтримці спортивних товариств і туристичних організацій.

Профспілки, їх об'єднання беруть участь в охороні довкілля, захисті населення від негативного екологічного впливу, сприяють діяльності громадських природоохоронних організацій, можуть проводити громадські екологічні експертизи, здійснювати іншу не заборонену законом діяльність у цій сфері.

Разом з тим, особливу увагу суд звертає на те, що в ході судового розгляду справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження членства працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у Всеукраїнській профспілці «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України».

Також позивачем в межах судового розгляду даної справи не наведено доводів, яким чином дії Міністерства інфраструктури України з видання наказу від 01.09.2014 року №164-0 про призначення виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1, мали безпосередній вплив на стан його суб'єктивних прав та обов'язків, які саме права його як профспілки, надані для здійснення своєї мети, були порушені.

Будь-яких інших обставин, які б вказували на безпосереднє порушення прав позивача діями відповідача, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність дій у межах спірних правовідносин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда