Справа № 816/4090/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2016 р. м. Київ К/800/14450/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Ємельянової В.І.,
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргоюУправління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з врахуванням змін) про визнання дій Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (правонаступник СДПЧ - 17) щодо відмови в перерахунку заробітної плати (грошового утримання) позивачу за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року безпідставними та неправомірними; зобов'язання керівництва Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області здійснити перерахунок заробітної плати (грошового утримання) позивачу за період ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року згідно з положеннями, наказами, постановами Ради Міністрів Української РСР від 08 травня 1986 року №168/5, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05 червня 1986 року №524-156, які раніше були під грифом «Таємно», «Службового користування», про підвищену оплату в подвійному розмірі, кратність і нарахування премії в розмірі 60% від посадового окладу по спеціальному званню, вказівки Управління пожежної охорони МВС України від 17 грудня 1986 року №3/7/1587 про оплату за перебування в резерві в стані бойової готовності з урахуванням кратності, застосувавши в розрахунковій частині при цьому 6-ти годинний робочий день і 18 годин в стані бойової готовності; зобов'язання видати позивачу довідку установленого зразка для подачі до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області для перерахунку пенсії.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року та зобов'язано ГУ ДСНС України у Полтавській області провести такий перерахунок і видати довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилося Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі УПФУ), подало касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, зокрема, що дія Кодексу законів про працю України та встановлені ним умови оплати праці на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не поширюється. Просить скасувати постановлені судами першої та апеляційної інстанцій рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу позивач посилається на обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається у письмовому провадженні, оскільки сторони у судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи.

У 1986 році позивач проходив службу в органах МВС УРСР в державній пожежній охороні у спеціальному званні рядовий внутрішньої служби на посаді пожежного СДПЧ-17 м. Лубни.

У період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За відпрацьований час було нараховане грошове забезпечення в розмірі 1109,15 крб.

Третій державний пожежно-рятувальний загін Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на звернення позивача щодо видачі нової довідки про заробітну плату за роботу в зоні ЧАЕС надав роз'яснення за №44-236/49 від 12.03.2014 р. про відсутність підстав для видачі нової довідки.

Задовольняючи позовні вимоги суди виходили із того, що відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та положень статті 3 Закону України «Про правонаступництво України» позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинен бути проведений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії має оплачуватись з обліком нормативно-правових актів Союзу Радянських Соціалістичних Республік, які стосуються ліквідаторів аварії на ЧАЕС.

Такі висновки судів є передчасними з огляду на таке.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку установленого зразка для подачі до Управління Пенсійного фонду для перерахунку пенсії.

Згідно з статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до положення статті 41 вказаного Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В статті 49 Кодексу законів про працю України, дія якої розповсюджується й на працівників органів внутрішніх справ, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно зі статтею 94 Кодексу законів про працю України та статтею 13 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Отже, правові наслідки для обчислення (перерахунку) пенсії за законодавством про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування має сума виплаченої, а не тільки нарахованої заробітної плати.

Суди не врахували зазначене і не перевірили, чи було фактично нараховане і виплачене ОСОБА_4 грошове утримання з урахуванням нормативних актів з грифом «Таємно», прийнятих за часів Союзу РСР.

Зобов'язуючи здійснити перерахунок грошового забезпечення за певний період, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, в резолютивній частині не зазначив, як саме здійснити такий перерахунок, на підставі якого законодавства, у зв'язку з чим їх судові рішення не можна визнати такими, що відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 рокускасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Ємельянова В.І.