Справа № 810/4436/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року 810/4436/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О.,

при секретарі судового засідання Бончева О.С., за участю:

представника позивача - Божко А.В.,

представника позивача - Грабовецька Н.С.,

представника відповідача - Щегель Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" до Київської митниці ДФС України, треті особи: Головне Управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головне Управління Державної казначейської служби України у Київській області, Державна казначейська служба України про визнання протиправними рішення та бездіяльність, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" з позовом до Київської митниці ДФС України, треті особи: Головне Управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головне Управління Державної казначейської служби України у Київській області, Державна казначейська служба України про:

- визнання протиправними Лист (Рішення) №3355/4/10-70-25-47 від 17.04.2015 та бездіяльність Київської митниці ДФС щодо повернення ТОВ "Текссол-С" надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 191415,10 грн. відповідно до Заяви ТОВ "Текссол-С" до Київської митниці ДФС (щодо здійснення реалізації права власності на надмірно сплачений податок на додану вартість) за вих. №1703 від 17.03.2015 (вх. №4781/47 від 17.03.2015 відповідно до загального відділу Київської митниці ДФС), а Лист (Рішення) Київської митниці ДФС №3355/4/10-70-25-47 від 17.04.2015 - скасувати;

- зобов`язання Київську митницю ДФС видати подання-висновок про повернення ТОВ "Текссол-С" надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 191415,10 грн. для його пред`явлення в територіальні органи Державної казначейської служби України;

- відшкодування з державного бюджету України на користь ТОВ "Текссол-С" шкоди у вигляді інфляційних втрат у розмірі 36637,46 грн. від несвоєчасного повернення ТОВ "Текссол-С" надмірно сплачених та інших платежів у розмірі 191415,10 грн. для подальших розрахунків у якості авансових платежів (передоплати) або грошової застави на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, шляхом зобов`язання Державної казначейської служби України здійснити безспірне списання коштів у розмірі 36637,46 грн. з рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету України на відшкодування шкоди, завданої фізичним чи юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами (з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2013 №125110000/2013/010247/2, яке постановою Київського окружного адміністративного суду, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом, визнане протиправним та скасоване, а тому кошти, сплачені на підставі даного рішення, як гарантійне зобов'язання для випуску товару у вільний обіг у розмірі 191415,10 грн., є надмірно сплаченими та підлягають поверненню позивачу.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що скасування рішення митниці про коригування митної вартості товарів не тягне за собою автоматичного визнання числового значення митної вартості та методу визначення митної вартості товарів, заявлених позивачем. При цьому, відповідач вважає, що відсутні підстави для повернення зазначених у заяві коштів, оскільки такі кошти не є надміру або помилково сплаченими грошовими зобов'язаннями.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 07.11.2013 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 07.11.2013 №125110000/2013/010247/2.

Позивач на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію за митними деклараціями від 07.11.2013 №125110000/2013/342514, від 18.11.2013 №125110000/2013/343245, від 25.11.2013 №125110000/2013/343982.

Загальний розмір податку на додану вартість за вищевказаними митними деклараціями становить 191415,10 грн.

В той же час позивач, не погодившись з прийнятим митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2014 у справі №810/2374/14 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від від 07.11.2013 №125110000/2013/010247/2.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2014 залишено без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

08.12.2014 Вищий адміністративний суд своєю Ухвалою відмовив відповідачу у відкритті касаційного провадження.

Судом встановлено, що позивач подав до загального відділу Київської міської митниці ДФС заяву від 17.03.2015 №1703, в якій просив вжити заходи щодо не допущення порушення права власності ТОВ "Текссол-С", шляхом здійснення дій (прийняти висновок) щодо повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість за митними деклараціями від 07.11.2013 №125110000/2013/342514, від 18.11.2013 №125110000/2013/343245, від 25.11.2013 №125110000/2013/343982.

На вказану заяву Київською міською митницею ДФС листом від 17.04.2015 №3355/4/10-70-25-47 надано відповідь, в якій відповідач повідомив про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки спочатку позивач повинен звернутися до ГУ ДФС з вимогою проведення перевірки відомостей для встановлення факту надміру сплачених коштів.

Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними у вищевказаному листі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 301 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - МК) передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органам від 20.07.2007 №618 визначає процедуру процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2-4 розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

За пунктами 2, 3 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі Висновку про повернення.

Зазначений Висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган ДКУ готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

При цьому виходячи зі змісту пункту 11 Порядку повернення відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що перевірка наявності переплати здійснюється відділом митних платежів митного органу, до якого надійшла заява про повернення митних та інших платежів помилково або надмірно сплачених до бюджету.

Однак, слід зазначити, що наявність судового рішення не є достатньою та самостійною підставою для повернення митним органом митних та інших платежів помилково або надмірно сплачених до бюджету.

Так, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Таким чином, за наявності рішень судів, якими визнано протиправними та скасовано спірні рішення Митниці про коригування митної вартості товарів та заяви Товариства, поданої до Митниці у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що Митниця не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеним вище порядком, а тому така бездіяльність митного органу є протиправною.

Відтак, на думку суду, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС щодо повернення ТОВ "Текссол-С" надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 191415,10 грн., відповідно до Заяви ТОВ "Текссол-С" до Київської митниці ДФС (щодо здійснення реалізації права власності на надмірно сплачений податок на додану вартість) за вих. №1703 від 17.03.2015 (вих. №4781/47 від 17.03.2015 відповідно до загального відділу Київської митниці ДФС), підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного суду України від 03.11.2015 у справі №826/1661/14.

Щодо решти позовних вимог, суд зазначає, що оскільки сторонами спору не дотримано всіх процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на них зазначеними вище порядками, суд не знайшов підстав для задоволення таких позовних вимог, а також зважаючи на наступне.

Згідно змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність критеріям, що закріплені в частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Зміст адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд звертає увагу, що відшкодування надмірно сплачених митних платежів здійснюється за Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справляння яких здійснюється митними органами від 20.07.2007 №618 та Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи від 20.07.2007 №611/147.

На думку суду, позивачем не дотримано процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, зазначеними вищевказаними порядками.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного суду України від 03.11.2015.

Отже, суд не має права перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, а саме, повноваження щодо видачі висновку Київською митницею ДФС про повернення ТОВ "Текссол-С" надмірно сплачених митних та інших платежів у розмірі 191415,10 грн. для його пред`явлення в територіальні органи Державної казначейської служби України.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАСУ у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів (частина 2 ст. 106 КАСУ).

У позовній заяві ТОВ "Текссол-С" немає жодного нормативного обгрунтування заявленого розміру шкоди у вигляді інфляційних втрат, а також відсутні докази, які б підтверджували заявлений розмір шкоди.

На підтвердження позовної вимоги про відшкодування понесених інфляційних втрат у розмірі 36637,46 грн. позивач надав лише роздруківку з мережі Інтернет щодо індексів споживчих цін на товари та послуги у 2015 році, зокрема, на продукти харчування та безалкогольні напої, що на думку суду не є належним доказом по справі.

Відтак, підстави для відшкодування відповідної шкоди відсутні, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС України щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" надмірно сплачених митних платежів у розмірі 191 415,10 грн. відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" до Київської митниці ДФС України за вих. №1703 від 17 березня 2015 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" сплачений ним судовий збір в сумі 1218(тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 лютого 2016 р.