Справа № 803/248/15-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р. № 876/2923/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Курильця А.Р.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енко» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Енко» до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про скасування постанови та зобов'язання до вчинення дій,-

встановив:

10.02.2015 ПАТ «Енко» звернулося в суд із адміністративним позовом до Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції Волинської області у якому просив: скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів від 01.12.2014 та зобов'язати зняти арешт коштів.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що на підставі постанови від 23.04.2013 у справі № 803/724/13-а, яка набрала законної сили, Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Енко» на користь УПФ України в м. Луцьку заборгованість в сумі 97480,22 грн, за яким 21.11.2014 державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження. Проте, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 у справі № 803/724/13-а задоволено заяву ПАТ «Енко» та розстрочено виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 у справі № 803/724/13-а терміном на 12 місяців шляхом здійснення платежів до 25-го числа щомісячно починаючи з січня 2015 року по грудень 2015 року включно в сумі 8123,25 грн. На виконання вказаної ухвали позивачем 23.01.2015 здійснено оплату заборгованості в розмірі 8123,35 грн. Однак, представником позивача 06.02.2015 у приміщенні Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Волинської області отримано постанову від 01.12.2014 про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках та належать ПАТ «Енко» в розмірі 107378,24 грн, яка позивачу не надсилалась. Крім того, арешт рахунків не дає змогу підприємству здійснювати оплату за отримані комунальні послуги, оплату обов'язкових податків та зборів, виплату заробітної плати працівникам.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята є необґрунтованою, так як винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що у зв'язку з соціально-економічною ситуацією у країні позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, а арешт рахунків не дає змоги здійснювати оплату комунальних платежів, податків і зборів, а також заробітної плати працівникам. Крім того вказує, що постанова про арешт коштів державним виконавцем надіслана не була.

Враховуючи те, що усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки розстрочення виконання судового рішення не є підставою для скасування вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, яким, зокрема, є накладення арешту на кошти.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 у справі № 803/724/13-а стягнуто з ПАТ «Енко» на користь УПФ України в місті Луцьку Волинської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в розмірі 97480,22 грн.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

21.11.2014 державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Волинської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 803/724/13-а та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 28.11.2014.

Частина перша статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У зв'язку із тим, що боржником у наданий строк не виконано добровільно судове рішення, державним виконавцем розпочате примусове виконання рішення та винесено постанову від 01.12.2014 про стягнення виконавчого збору в сумі 9748,02 грн та витрат виконавчого провадження в сумі 150 грн.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах.

Згідно із частинами першою - третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до підпункту 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Згідно із підпунктом 4.1.9 даної Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Таким чином, у випадку невиконання рішення суду у строк, встановлений для самостійного виконання, державний виконавець у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У зв'язку з відсутністю добровільного виконання боржником рішення державним виконавцем 01.12.2014 винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках у банку та належать боржнику, в межах суми 107378,24 грн, що включає в себе суму заборгованості за виконавчим листом в розмірі 97480,22 грн, виконавчий збір в сумі 9748,02 грн та витрати виконавчого провадження в розмірі 150 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 у справі № 803/724/13-а заяву ПАТ «Енко» про розстрочення виконання судового рішення задоволено, розстрочено виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 у справі № 803/724/13-а терміном на 12 місяців шляхом здійснення платежів до 25-го числа щомісячно починаючи з січня 2015 року по грудень 2015 року включно в сумі 8123,25 грн.

Згідно із пунктом 3.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зупинення виконавчого провадження, відкладення провадження виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставою для скасування раніше вжитих заходів до примусового виконання рішення.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 статті 52 Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Таким чином, розстрочка виконання судового рішення не є підставою для скасування вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, яким є накладення арешту на кошти, у зв'язку з цим суд не приймає посилання представника позивача про наявність судового рішення про розстрочення виконання рішення суду як на підставу для скасування постанови про арешт коштів боржника, що знаходяться на банківських рахунках.

Інших доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивачем не надано.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Зі змісту постанови про накладення арешту на кошти боржника від 01.12.2014 суд вбачає, що вказаною постановою накладено арешт на кошти у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, а тому зняття арешту з коштів боржника може призвести до несплати виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енко» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі № 803/248/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 22.02.2016.