Справа № 461/5226/14-а, 2а-461/58/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 р. Справа № 876/4807/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : ОСОБА_3 про скасування розпорядження,-

встановив:

16.05.2014 року позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до відповідача - Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : ОСОБА_3 про скасування розпорядження від 30 грудня 2013 року № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України мають право на перепланування належної їм квартири за умови не порушення прав інших власників квартир та за умови не порушення санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Позивачі зазначають, що відповідно до Державних будівельних норм України, що затверджені наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року №80, санвузол повинен бути в будь-якій квартирі, однак відповідач відмовив позивачам в узаконенні перепланування, прийнявши оскаржуване розпорядження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що вони не здійснили реконструкції будинку, а здійснили перепланування квартири, за результатами якого не було порушено конструктивних елементів будинку або засобів протипожежного захисту, не погіршено технічного стану будинку в цілому, не відбулось збільшення площі квартири, не було приєднано жодних площ загального користування будинку, а все перепланування відбулось лише в межах квартири позивачів, при цьому основною метою перепланування було встановлення в квартирі санвузла. Здійснене перепланування не порушує прав інших співвласників квартир будинку, про що свідчить заява від власників приміщення, яке знаходиться під квартирою позивачів. Крім цього, вказує, що заява ОСОБА_3 стосується затоплення третьою особою квартири позивачів.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 р. позов задоволено. Скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 30 грудня 2013 року №577 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Галицька районна адміністрація Львівської міської ради посилається на ст.152 ЖК України, відповідно до якої переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Однак позивачі відповідного дозволу не мають.

Згідно з п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Апелянт зазначає, що при здійсненні самовільного перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1 відповідачами порушено норми ДБН В.3.2.-2:2009 («Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»).

Як вбачається з поверхового плану будинку АДРЕСА_1 над квартирою № 4 розташована квартира № 8. Квартира № 8 має таке ж планування як і квартира № 3 до самовільно здійснених робіт.

Відповідно до п.8.11. вказаних ДБН В.3.2-2:2009 забороняється при реконструкції і капітальному ремонті розміщати кухні і санвузли (ванні кімнати, туалети) над і під житловими кімнатами.

Пунктом 8.1.12. вказаних державних будівельних норм передбачено, що при улаштуванні кухні-їдальні в окремій квартирі не допускається розташовувати трубопроводи і кухонне обладнання (плити, водонагрівачі, вентилятори, умивальники тощо) над і під житловими кімнатами.

Як наслідок, апелянт вважає, що оскаржуване розпорядження прийняте згідно чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується : реєстраційними посвідченнями від 14 травня 2002 року серії НОМЕР_1 і від 14 травня 2002 року серії НОМЕР_2, виданих Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки; Договором купівлі-продажу квартири від 24 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Окіс І.С.

На момент придбання позивачами вищевказаної квартири така складалась з двох кімнат та кухні, вхід до квартири був через кухню, одна з кімнат була прохідною, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Технічного паспорту квартири № 359 від 11.03.2002 року.

19.04.2012 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до ПП «САМ-ПРОЕКТ» із листом-замовленням на виготовлення проекту перепланування квартири за адресою: АДРЕСА_1, що передбачає перевлаштування розміщення приміщення кухні, влаштування ванної кімнати суміщеної з санвузлом, перенос вхідних дверей для уникнення прохідних житлових кімнат.

02 липня 2012 року ЛКП «Центральне» складено Акт на прийомку в експлуатацію димових і вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва в квартирі АДРЕСА_1, в заключенні якого вказано, що газоходи в даній квартирі відповідають технічним вимогам та можуть бути допущені до експлуатації. Вентиляційні канали в даній квартирі справні, відповідають техумовам і можуть бути допущені до експлуатації.

27.11.2013 року комісією ЛКП «Центральне» було складено Акт обстеження технічного стану вищезазначеної квартири, з якого вбачається, що в такій було здійснено перепланування, суть якого: встановлення санвузла на площі житлової кімнати №1, облаштування житлової кімнати на території кухні, облаштування кухні на площі житлової кімнати №1. Крім цього, у акті вказані рекомендації, про те, що перепланування є технічно можливим.

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 - власника нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться над належним їй нежитловим приміщенням.

28 листопада 2013 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесена постанова №174 від 28 листопада 2013 року, якою визнано в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП та враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито. Матеріали складені відносно ОСОБА_1, яка здійснила самовільне перепланування та переобладнання жилого будинку та жилого приміщення у вересні 2012 року в приміщенні кухні позначеному на поверховому плані від 10 квітня 1983 року під літ.4-1 пл.8,1 кв.м. облаштовано житлову кімнату та встановлено санвузол у приміщенні, позначеному під літ.4-2 пл. 9,6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

02.12.2013 року ОСОБА_1 подала голові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради заяву, в якій просила надати дозвіл на закінчення самочинно розпочатого перепланування квартири по АДРЕСА_1/4 та надати дозвіл на заміну опалення. До заяви позивачем було долучено: проект, постанову, завірені копії технічного паспорту, експлікації, поверхового плану, акт розрізу ДВК, реєстраційне посвідчення, Договір купівлі-продажу квартири, Акт обстеження квартири, технічні умови, технічний паспорт.

06.12.2013 року комісією ЛКП «Центральне» складено Акт обстеження технічного стану квартири за адресою: АДРЕСА_1, з якого вбачається факт встановлення позивачем санвузла на площі житлової кімнати, облаштування житлової кімнати на площі кухні та облаштування кухні на площі житлової кімнати. Крім цього, в Акті зазначено, що перепланування є технічно можливим.

Однак, 17.12.2013 року відбулось засідання міжвідомчої комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, на якому було вирішено врахувати порушення п.8.11 ДБН В.3.2-2:2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - співвласників квартири АДРЕСА_1, за власні кошти привести квартиру № 4 до попереднього стану: відновити приміщення кухні та житлової кімнати.

30.12.2013 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради винесла Розпорядження № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», яким зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - співвласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру № 4 до попереднього стану: відновити приміщення кухні та житлової кімнати в термін до 25 січня 2014 року.

Листом від 30.12.2013 року № 31-5162, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради повідомила ОСОБА_1 про прийняте рішення на засіданні міжвідомчої комісії та розпорядження адміністрації і наслідки невиконання такого.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають розпорядження відповідача протиправним, таким, що порушує їх законні права та інтереси щодо належного користування та розпорядження своїм майном, а тому просять суд : скасувати розпорядження від 30 грудня 2013 року № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану».

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Отже, законодавцем передбачено право власників квартир на перепланування квартири за умови не порушення прав інших власників квартир та за умови не порушення санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Так, колегією суддів встановлено, що перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1 в м.Львові не порушує прав інших співвласників квартир будинку, про що зокрема свідчить заява ОСОБА_5 - власника нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться над належним їй нежитловим приміщенням.

Також, здійснене позивачами перепланування належної їм на праві власності квартири не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується наявними у матеріалах справи Технічними висновками про проведення технічного обстеження на відповідність будівельним нормам здійсненого перепланування кв. АДРЕСА_1, від 09.02.2015 року, що виконані ліцензійною організацією - Державним науково-дослідним та проектно - вишукувальним інститутом «НДІ Проектреконструкція». Згідно цих висновків: планування квартири приведено у відповідність до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Обстеженням основних конструкцій квартири встановлено, що загальний технічний стан конструкцій - задовільний. Здійснене перепланування квартири зі збереженням конструкцій схеми будинку не погіршило технічного стану будинку і не вплинуло на несучу здатність конструкцій будинку в цілому. Здійснене перепланування квартири № 4 відповідає будівельним нормам з дотриманням вимог міцності, надійності та довговічності будинків, їх експлуатаційної безпеки.

Державними Будівельними Нормами України «Будинки і споруди. ЖИТЛОВІ БУДИНКИ. ОСНОВНІ ПОЛОЖЕННЯ» (далі - ДБН В.2.2-15-2005), що затверджені Наказом Держбуду України від 18 травня 2005 р. № 80 та надано чинності Наказом Держбуду України від 28 вересня 2005 р. № 175, встановлено наступні вимоги до квартир.

Зокрема, відповідно до п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 (розділу «Квартири. Рівень їх комфорту і параметри»), у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо.

Згідно п. 2.25 ДБН В.2.2-15-2005 (розділу «Квартири. Рівень їх комфорту і параметри»), житлові кімнати в квартирах II категорії не можуть бути прохідними, за винятком чотирьох-,п'ятикімнатних, у яких через загальну кімнату може передбачатись вхід до однієї зі спалень або робочої кімнати (кабінету).

Відповідно до п. 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 (розділу «Квартири. Рівень їх комфорту і параметри»), в однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). У дво-, трикімнатних квартирах обох категорій слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником і вбиральня з унітазом та умивальником). У квартирах, де чотири і більше кімнат, повинно бути не менше двох суміщених санвузлів, кожен з яких має бути обладнаний унітазом (вбиральня з умивальником та унітазом і ванна кімната з ванною, умивальником та унітазом).

В силу п. 2.28 ДБН В.2.2-15-2005 (розділу «Квартири. Рівень їх комфорту і параметри») не допускається розміщення вбиральні та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями. Ці приміщення допускається розміщувати над кухнею квартир, розташованих у двох рівнях. Не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати.

Таким чином, враховуючи положення ДБН В.2.2-15-2005 - санвузол повинен бути в будь-якій квартирі. Однак, колегією суддів встановлено, що в квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 санвузла не було, що і стало причиною для перепланування квартири, з метою приведення квартири у відповідність з санітарними нормами, зокрема п. 2.22 ДБН В.2.2-15- 2005.

Так, для узаконення перепланування квартири № 4 позивачі подали до відповідача документи передбачені п.1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, а саме правовстановлюючі документи, технічну та проектну документацію.

Колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на невідповідність проекту перепланування вимогам п.8.11 ДБН В.3.2.-2:2009, оскільки вказані ДБН В.3.2.- 2:2009 вимоги застосовуються до реконструкції житлових будинків загалом, а не до перепланування квартир. Зокрема, згідно п.3 ДБН В.3.2.-2:2009 реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників (Закон України "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду").

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачі не здійснили реконструкції будинку, а зробили перепланування квартири, за результатами якого не було порушення конструктивних елементів будинку або засобів протипожежного захисту, не погіршено технічного стану будинку в цілому, не відбулося збільшення площі квартири, не було приєднано жодних площ загального користування будинку, а все перепланування відбулося лише в межах квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2, при цьому основною метою перепланування було встановлення в квартирі санвузла.

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для зобов'язання позивачів приводити квартиру у попередній стан.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у матеріалах справи документів та пояснень сторін, що беруть участь у справі, вважає, що у Галицької районної адміністрації були відсутні законні підстави для прийняття оскаржуваного розпорядження, оскільки здійснене позивачами перепланування квартири АДРЕСА_1 не порушує інтересів інших осіб, здійснене з дотриманням будівельних, санітарно-гігієнічних норм і правил, а також таке перепланування спрямоване на приведення квартири у відповідність до чинних будівельних та санітарних норм (влаштування санвузла в квартирі).

Вищевикладені обставини були у повній мірі враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови та задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та знаходять своє підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 р. по справі № 461/5226/14-а, 2а-461/58/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 23.02.2016 року.