Справа № 815/5793/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5793/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді Бойко О.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи ОСОБА_1 про скасування постанови в частині та зобов'язання вчинити певні дії,-

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи ОСОБА_1 , в якому просило:

- скасувати постанову , якою накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме: постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, № 24096636 від 01.02.2011, видану другим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ в частині накладання арешту на нерухоме майно: квартиру що, розташована за адресою АДРЕСА_1;

- зобов'язати другий Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме квартиру що, розташована за адресою АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ «КЕЙТ-КОЛЕКТ», на підставі Іпотечного договору від 23.10.2007 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивач зазначив наступне.

23.10.2007 року ОСОБА_1 уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений Іпотечний договір від 23.10.2007 року.

За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № НОМЕР_1 від 20.12.2006 року наступне нерухоме майно: квартиру що, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

13.02.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙТ-КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №2 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору.

10.09.2015 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо що, на майно третьої особи у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором накладено відповідачем арешт.

Представник позивача вважає що, такі дії державного виконавця порушують права позивача враховуючи що, заявник має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 23.02.2016 року не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

Третя особа у судове засідання призначене на 23.02.2016 року не з'явилася, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідно до вимог частини 6 статті 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечували про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.6-15).

В забезпечення виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором, 23.10.2007 року, між нею та АКІБ «УкрСиббанк» укладений іпотечний договір, за умовами якого, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 (а.с.26-30).

На підставі договору факторингу №2 та договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 13.02.2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право вимоги за зобов'язаннями третьої особи по кредитному договору №0 та право вимоги за іпотечним договором від 23.10.2007 року, укладеним банком з третьою особою (а.с. 31-39).

З огляду на матеріали справи вбачається що, згідно відомостей з державного реєстру іпотек за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 13.02.2012 року, на підставі вищезазначених договорів, зареєстрована іпотека на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.44).

При цьому, на зазначену квартиру, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 01.02.2011 року накладено арешт постановою державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського Міського управління юстиції №24096636 (а.с.43-44).

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та має право у процесі виконавчого провадження, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Згідно з ст.ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 7 ст. 3 Закону України «По іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Суд дійшов висновку що, за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 13.02.2012 року зареєстрована іпотека на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, арешт на зазначений об'єкт нерухомого майна накладений 01.02.2011 року, тобто, на момент винесення оскаржуваної постанови за позивачем не було зареєстровано право іпотекодержателя.

Таким чином, доводи позивача спростовуються, оскільки право іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

Тобто, арешт не міг порушити права позивача, які ще не виникли на час їх накладення.

Враховуючи викладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не обґрунтованими та такими що не належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 69-71, 94, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко