Справа № 803/968/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/31538/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу

Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 у справі № 803/968/14 за позовом Малого приватного підприємства „Тетріс" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області,

про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Мале приватне підприємство „Тетріс" звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень - рішень: № від 13.12.2011; № від 13.12.2011; № від 13.12.2011, якими за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати юридичних осіб позивачу нараховано штрафні санкції на суму 5014, 16 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015, позовні вимоги задоволено, скасовано податкові повідомлення - рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області № , № , № від 13.12.2011.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що зменшення позивачем суми податкових зобов'язань з оренди земельної ділянки в уточнюючій декларації та подання уточнюючих розрахунків з виправленими показниками виключає узгодженість податкових зобов'язань, а тому виключає обов'язок позивача сплатити цю суму, у зв'язку з чим відсутній об'єкт застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідач звернувся із касаційною скаргою про скасування постанови Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2014 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідачем здійснено камеральну перевірку податкової декларації позивача з орендної плати за земельну ділянку № 1692 від 30.01.2009 та складено акт перевірки № 1463/ від 28.11.2011.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення: № , № , № від 13.12.2013, якими за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб позивачу нараховано штрафні санкції на загальну суму 5014,16 грн.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, порушено терміни сплати платником податкового зобов'язання самостійно визначеного у податкових деклараціях з орендної плати за землю.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про плату за землю" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків щороку на 01 січня до 01 лютого поточного року зобов'язаний був самостійно обчислити суму земельного податку та орендної плати та подати відповідному податковому органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік.

Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що податкове зобов'язання по земельному податку та орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачуються рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

30.01.2009 позивачем подано до відповідача декларацію з орендної плати за земельну ділянку державної і комунальної власності, в якій задекларовано податкові зобов'язання в сумі 12467,95 грн.( помісячно 1039 грн.).

25.02.2010 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за земельну ділянку державної та комунальної власності за 2009 рік, в якій платником в зв'язку із виправленням помилки зменшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю за 2009 рік на 2078 грн., 03.03.2010 подано уточнюючу податкову декларацію, якою платник в зв'язку із виправленням помилки зменшив суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю за 2009 рік на 9041,73 грн.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, Податковий кодексу України встановлює відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

У даному ж випадку при поданні уточнюючих розрахунків відсутній об'єкт застосування штрафних (фінансових) санкцій, оскільки подання уточнюючого розрахунку не є сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання, оскільки нарахування штрафних санкцій на підставі вищезазначеного пункту залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області відхилити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.