Справа № 806/37/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2016 року Житомир Справа № 806/37/16

Категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар - Бортнік О.Г.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання доплатити 17803,39 грн., -

в с т а н о в и в :

05 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо недоплати суми в розмірі 17803,39 грн, як суми компенсації втраченого доходу у зв'язку з утриманням з грошового забезпечення (нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 106158,75 грн), податку на доходи фізичних осіб та зобов'язати відповідача доплатити ОСОБА_1 зазначену суму.

17 лютого 2016 року в судовому засіданні представник Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Позивач заперечував щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 у справі № 0670/10789/11, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013, стягнуто з Міністерства доходів і зборів України на користь ОСОБА_1 106158,75 грн середнього заробітку за затримку виконання постанови суду про поновлення на роботі за період з 28 грудня 2011 року по 01 липня 2013 року.

Матеріалами справи, зокрема, копією розрахункового листа за 2014 рік, копією платіжного доручення № 298 від 24.02.2014 та списком перерахування заробітної плати в банк за квітень 2014 року, підтверджується, що виконання ухвали суду шляхом виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку виконання постанови суду про поновлення на роботі, було здійснено в квітні 2014 року (а.с. 22-26).

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні позивач не заперечував, що про порушення своїх прав дізнався в квітні 2014 року, а до суду з позовом звернувся в січні 2016 року оскільки вважає, що встановленого законодавством терміну позовної давності у зверненні до суду у справах щодо стягнення заробітної плати ним не пропущено.

Суд вважає таке твердження позивача помилковим, оскільки позивачем заявлена позовна вимога про стягнення податку з доходів фізичних осіб, який було утримано з середнього заробітку, нарахованого та виплаченого позивачу за затримку виконання постанови суду про поновлення на роботі, а не стягнення частини заробітної плати, як на цьому наголошує позивач.

Із приписів Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці", Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995, № 100, вбачається, що податок на доходи фізичних осіб є видом утримання, а не складовою заробітної плати.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Жодного доказу поважності пропуску строку звернення до суду позивачем як у позовній заяві так і в судовому засіданні не наведено, тому виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

З клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивач не звертався.

Залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду із позовною заявою та матеріалами на підтвердження поважності причин пропуску звернення до суду з адміністративним позовом.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання доплатити 17803,39 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.Е.Черняхович