Справа № 808/8846/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року (09 год. 10 хв.)Справа № 808/8846/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» до Запорізької митниці ДФС, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується - суд) надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» (далі іменується - позивач, ТОВ «ХЕН УКРАЇНА») до Запорізької митниці ДФС (далі іменується - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі іменується - третя особа), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 354 123,42 грн. та ПДВ у сумі 70 824,69 грн.;

зобов'язати відповідача скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 354 123,42 грн. та ПДВ у сумі 70 824,69 грн. (всього в сумі 424 498,11 грн.) шляхом перерахування даних коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів позивача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за результатами судового оскарження, рішення митного органу про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014 визнано протиправним та скасовано, у зв'язку з чим після набрання законної сили рішенням суду, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повернути надмірно сплачене ввізне митно та ПДВ за митними деклараціями, однак митний орган надав відповідь, якою повідомив позивача про те, що підстав для повернення з Державного бюджету України надмірно сплачене ввізне мито та податок на додану вартість немає, мотивуючи відмову тим, що предметом позовних вимог, які були прийняті судом до розгляду по справі №808/2708/14, не було повернення надмірно сплачених митних платежів. Вважає бездіяльність Запорізької митниці ДФС щодо не виконання покладеного на неї обов'язку розгляду заяви про повернення надмірно сплачених коштів та не вжиття необхідних заходів, передбачених чинним законодавством, - протиправною та такою, що суперечить приписам чинного законодавства України, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 02.12.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання з'явився представник позивача Барсукова І.Г.

Відповідач у судове засідання не з'явися, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Матеріали справи містять письмові заперечення від 20.01.2016 вх. №1998, в яких, зокрема, зазначено про те, що Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, передбачено, що у випадку надміру сплачених податків платник податків звертається до органу доходів і зборів з відповідною заявою, до заяви на повернення додаються, зокрема, документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. Проте, документів, які б підтверджували помилкову та/або надмірну сплату коштів до бюджету позивачем надано не було. Зазначає, що до заяви позивачем було надано лише рішення суду по справі №808/2708/14, відповідно до якого скасоване рішення митного органу про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014. На думку відповідача, скасування вказаного рішення не свідчить про те, що сплачені митні платежі є надмірно сплаченими. Крім того, рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014, яким здійснено перекласифікацію товару за УКТ ЗЕД з коду 9025 90 00 98 (до якого застосовується ставка мита у розмірі 5 %) на код 9025 19 80 10 (яким передбачено застосування ставки у розмірі 10 %), має відношення тільки до додаткової декларації №112050000/2014/10525 від 05.05.2014 (відповідно до якої була зроблена доплата митних платежів до тимчасової декларації №112050000/2014/003571 від 24.02.2014). В митних деклараціях №112050000/2014/009629, №112050000/2014/009843, №112050000/2014/010524, №112050000/2014/011635, №112050000/2014/014047, №112050000/2014/015339, №112050000/2014/016546, №112050000/2014/017317, №112050000/2014/022281, №112050000/2014/023132, №112050000/2014/024177, №112050000/2014/027256, №112050000/2015/000675, №112050000/2015/000675, №112050000/2015/005936 декларант самостійно зазначив код товару , ставка мита для якого складає 10%, та зазначив суми платежів з врахуванням такої ставки мита. Як вказує відповідач, митним органом не приймалися рішення про визначення коду товару, що поставлявся за вказаними митними деклараціями, а Рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ-106-2014 стосувалося іншої партії товару. Зазначає також, про те, що позивачем не доведено з яких підстав ним зроблено розрахунок, що сума надмірно сплачених платежів становить саме 424 498,11 грн. (ввізне мито в сумі 354 123,42 грн. та ПДВ в сумі 70 824,69 грн.). На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надіслав до суду пояснення від 25.01.2016 №12-12/42-613 (вх. №54693), в яких зазначає, що оскільки відповідного висновку про повернення позивачу помилково або надмірно сплаченого ввізного мита у сумі 424 498,11 грн. від відповідача не надходило, тому підстави для перерахування коштів у ГУ ДКСУ у Запорізькій області відсутні. Просить суд врахувати при розгляді справи надані пояснення, а також розгляд справи проводити за відсутності представника ГУ ДКСУ у Запорізькій області.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої уразі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» () зареєстроване як юридична особа 18.07.2005, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 18.02.2015 №20122822.

На виконання умов зовнішньоекономічного Контракту №С1670/12-2012/1701 від 17.12.2012, що укладений між ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» та Копанією Хераеус Електро-Найт (Польща), позивачем на територію України ввозився товар - вставки «Positherm» (частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів).

24 лютого 2014 року з метою здійснення митного оформлення товару в режимі «Імпорт 40» (режим вільного використання) позивачем до Запорізької митниці було надано митну декларацію №112050000/2014/003491, відповідно до якої:

- задекларовано товар (№2) «Частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів: 11001761 - 60000 шт. Positherm вставка, тип B, (Pt6-30%Rh/Pt), IPTS68, ковпачок: сталь. (Платинородієвий дріт укладений в скляну трубку з сталевим ковпачком і впресованою в керамічку форму. Є складовою частиною термопари). Країна виробництва: BE. Виробник: «Heraeus Electro-Nite Int. N.V.»;

- заявлено код товару згідно УКТ ЗЕД - 9025 90 00 98 (частини і приладдя: інші).

Рішенням управління митної вартості, класифікації товарів та ЗРЗЕД Запорізької митниці про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ- 106-2014 здійснено перекласифікацію товару за УКТ ЗЕД з коду 9025 90 00 98 (частини і приладдя: інші) на код 9025 19 80 10 (перетворювачі термоелектричні для вимірювання температури рідкого розплаву металів) та змінено опис товару на «Перетворювач термоелектричний (термопара)». 11001761 - 60000 шт. Positherm вставка, тип B, (Pt6-30%Rh/Pt), IPTS68, ковпачок: сталь. Складається з захисного металевого ковпачка, захисної кварцової трубки, керамічного корпусу, мінерального ізолятора, пластикового тримача, мідних контактів та платино родієвого дроту, який має спай (термоелектричний перетворювач) в зоні захисного копачка. Призначена для використання для вимірювання температури розплавів рідких металів (у складі вимірювальної системи). Країна виробництва: BE. Виробник: «Heraeus Electro-Nite Int. N.V.»

Відповідно до Закону України «Про митний тариф» до ввезених на митну територію України товарів, віднесених до товарної підкатегорії 9025 90 00 98, застосовується ставка мита у розмірі 5 %, у той час як для товарів з кодом 9025 19 80 10, що визначений Рішенням Запорізької митниці, передбачено застосування ставки у розмірі 10 %.

В зв'язку з цим, із урахуванням прийнятого відповідачем рішення, з метою запобігання понесенню додаткових витрат, позивач подав до митного оформлення товар за митною декларацією №112050000/2014/003571 від 24.02.2014. Товар «Частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів: 11001761 - 60 000 шт. Positherm вставка, тип В, (Pt6-30%Rh/Pt), IPTS 68, ковпачок, сталь. (Платинородієвий дріт укладений в скляну трубку з сталевим ковпачком і впресованою в керамічну форму. Є складовою частиною термопари). Країна виробництва: BE. Виробник: «Heraeus Electro-Nite Int..V.» зазначено за кодом УДК ЗЕД 9025 19 80 10, тобто зазначеним митним органом у рішенні про визначення коду товару.

05 травня 2014 року ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» було подано додаткову декларацію №112050000/2014/10525 від 05.05.2014, відповідно до якої була зроблена доплата митних платежів до тимчасової декларації №112050000/2014/003571 від 24.02.2014.

Проте, не погодившись з прийнятим рішенням митниці про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ- 106-2014, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2014 у справі №808/2708/14 визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про визначення коду товару від 18 березня 2014 року № КТ-106-2014.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Листом від 18.05.2015 вих.№04/180515/01 позивач звернувся до Запорізької митниці із заявою, в якій із посиланням на положення Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митого органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, просив повернути кошти у розмірі ввізного мита в сумі 354 123,42 грн. та ПДВ в сумі 70 824,69 грн., що були зайво сплачені ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» у зв'язку з прийняттям Запорізькою митницею рішення від 18.03.2014 № КТ-106-2014. До заяви від 18.05.2015 вих.№04/180515/01 позивачем додано розрахунок надмірно сплачених платежів до бюджету, копії митних декларацій, аркушів коригування та рішення про коригування митної вартості товарів.

Листом від 29.05.2015 за №549/11/08-70-10 Запорізька митниця ДФС надала відповідь, в якій повідомила про те, що на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2014 у справі №808/2708/14, яка набрала чинності після розгляду в суді апеляційної інстанції, та з урахування Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішення питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №650, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за №1085/21397, Запорізькою митницею відкликано Рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ-106-2014. Також повідомлено про те, що, оскільки предметом позовних вимог, які були прийняті судом до розгляду по справі №808/2708/14, не було повернення надмірно сплачених митних платежів, підстави для задоволення заяви ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» від 18.05.2015 №04/180515/01 відсутні.

Вважаючи таку позицію відповідача протиправною, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Частиною другою статті 1 Митного кодексу України передбачено, що відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписи частини першої статті 301 Митного кодексу України передбачають, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Відповідно до частини другої статті 301 Митного кодексу України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Згідно з частиною третьою статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Судом з'ясовано та не заперечується Запорізькою митницею той факт, що ТОВ «ХЕН Україна» було подано митну декларацію № 112050000/2014/003491 від 24.02.2014 відповідно до якої митна ставка повинна становити 11 492,75 грн. та сума ПДВ 48 269,53 грн.(з урахуванням коду товару УКТ ЗЕД 9025 90 00 98, за яким застосовується ставка мита у розмірі 5%).

Проте, Запорізькою митницею було прийнято рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014, яким здійснено перекласифікацію товару за УКТ ЗЕД з коду 9025 90 00 98 на код 9025 19 80 10 (за яким застосовується ставка мита у розмірі 10%).

24.02.2014 позивачем подано тимчасову декларацію №112050000/2014/003571, за якою товар випущено у вільний обіг. 05 травня 2014 року ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» було подано додаткову декларацію №112050000/2014/10525 від 05.05.2014, відповідно до якої була зроблено доплата митних платежів до тимчасової декларації №112050000/2014/003571 від 24.02.2014, за результатами якої загальна сума сплаченого мита (з урахуванням ставки 10%) склала 22 985,49 грн. та ПДВ у розмірі 50568,08 грн.

Позивачем у повному обсязі сплачено митні платежі, у зв'язку із чим оформлення товару було здійснено й випущено у вільний обіг.

Тобто, різниця між заявленою декларантом митною вартістю і, відповідно, митними платежами за нею та визначеною митним органом становить 11492 грн. 74 коп. (ввізне мито) + 2 298 грн. 55 коп. (ПДВ) = 13791 грн. 29 коп.

Як зазначалося вище, судовим рішенням у справі №808/2708/14 визнано протиправним та скасовано рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014, прийняте Запорізькою митницею у відношенні ТОВ «ХЕН УКРАЇНА».

Таким чином, суд приходить до висновку, що здійснена декларантом сплата митних платежів в розмірі 13791 грн. 29 коп. (11492 грн. 74 коп. ввізного мита та 2298 грн. 55 коп. з ПДВ) на підставі рішення митного органу про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014, яке в подальшому було скасовано у судовому порядку, є фактично переплатою митних платежів.

Згідно з приписами пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС від 06.01.2016 №128/10/28-04-20-03-016 про відсутність у ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» станом на 29.05.2015 заборгованості зі сплати податків та зборів.

Пунктом 43.3. статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 під № 1097/14364; далі іменується - Порядок № 618) цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами 1, 2, 12 пункту 1, підпунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 та 6 розділу ІІІ вказаного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником або заступником керівника митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ цього ж Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Пункт 11 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З огляду на викладене, суд вважає, що повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Приписами Порядку №618 передбачено, що підставою для відмови митним органом заявнику у поверненні надмірно сплаченого податку може бути або невідповідність поданих документів вимогам цього порядку, або відсутність переплати.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Так, відповідно пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України при ввезення товарів на митну територію України датою виникнення податкових зобов'язань є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 201.12 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм у позивача виникло право на віднесення спірних сум податку на додану вартість до податкового кредиту з моменту оформлення митних декларацій.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, ТОВ «ХЕН УКРАЇНА», у відповідності до пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України, за операцією, що підтверджена МД №112050000/2014/10525 від 05.05.2014, суму ПДВ включено до податкового кредиту, заявлену до бюджетного відшкодування та фактично відшкодовано підприємству.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання митницею Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого до бюджету ПДВ у сумі 2298 грн. 55 коп., оскільки вказана сума ПДВ була включена позивачем до податкового кредиту та фактично відшкодована підприємству з бюджету.

Проте, суд дійшов висновку, що позивач із дотриманням вимог звернувся до Запорізької митниці із заявою про повернення надмірно сплачених коштів з ввізного мита на суму 11492 грн. 75 коп. До заяви позивачем додано весь необхідний перелік документів, визначений Порядком № 618.

Взаємовідносини територіальних органів Міндоходів з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань врегульовані Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим спільним наказом Міндоходів і Міністерства фінансів України від 30 грудня 2013 року №882/1188 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 146/24923 (далі іменується - Порядок взаємодії №882/1188).

За змістом пункту 5 Порядку взаємодії №882/1188, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

В силу пункту 7 Порядку взаємодії №882/1188, орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи.

Аналіз викладених норм свідчить, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється у визначеному законодавством порядку органом Державної казначейської служби України на підставі отриманого від органу Міндоходів висновку, погодженого місцевим фінансовим органом.

При цьому, орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Державної казначейської служби України для виконання (пункт 8 Порядку взаємодії №882/1188).

За таких умов, відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

У відповідності до пункту 11 Порядку взаємодії від 30 грудня 2013 року №882/1188 відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Судом встановлено, що внаслідок набрання законної сили судовими рішеннями було визнано протиправним та скасовано рішення митного органу про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014, проте відповідач відмовив ТОВ «ХЕН УКРАЇНА» в оформленні висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого ввізного мита та суми податку на додану вартість, посилаючись на відсутність правових підстав.

Разом з тим, відповідач не ставить під сумнів обґрунтованість причин повернення коштів та не зазначає жодного недоліку в документах, які були надані позивачем в якості доказів до заяви про повернення надміру сплачених сум податку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не виконав процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на нього зазначеними вище нормами права, то така бездіяльність митного органу в частині ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплачених до бюджету коштів з ввізного мита на суму 11492 грн. 75 коп. є протиправною.

Враховуючи, що права та інтереси позивача були порушені, належним способом судового захисту є зобов'язання Запорізької митниці ДФС скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 11492 грн. 75 коп. шляхом перерахування даних коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів позивача.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 342630,67 грн. та ПДВ у сумі 68526,14 грн., а також зобов'язання відповідача скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 342630,67 грн. та ПДВ у сумі 68526,14 грн. шляхом перерахування даних коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів позивача, - задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що декларант самостійно в митних деклараціях №112050000/2014/009629 від 24.04.2014, №112050000/2014/009843, від 28.04.2014, №112050000/2014/010524 від 05.05.2014, №112050000/2014/011635 від 19.05.2014, №112050000/2014/014047 від 16.06.2014, №112050000/2014/015339 від 01.07.2014, №112050000/2014/016546 від 16.07.2014, №112050000/2014/017317 від 28.07.2014, №112050000/2014/022281 від 06.10.2014, №112050000/2014/023132 від 17.10.2014, №112050000/2014/024177 від 03.11.2014, №112050000/2014/027256 від 15.12.2014, №112050000/2015/000675 від 22.01.2015, №112050000/2015/003712 від 17.03.2015, №112050000/2015/005936 від 20.04.2015 зазначив код товару , ставка мита для якого складає 10%, та зазначив суми платежів з врахуванням такої ставки мита.

Митним органом не приймалися рішення про визначення коду товару, що поставлявся за вказаними митними деклараціями.

Так, рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 №КТ-106-2014, яке скасовано у судовому порядку, стосувалося іншої партії товару.

Відповідно до частини першої статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Зі змісту частини восьмої статті 257 Митного кодексу України вбачається, що відомості щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД до митної декларації вносяться декларантом.

Крім того, відповідно до пункту 3.3 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684, графи А, С, D/J, E/J, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 69 Митного кодексу України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

З аналізу чинного законодавства можна зробити висновок про те, що саме декларант заявляє код товару, декларуючи його у графі 33 митної декларації, а митний орган здійснює контроль правильності визначення коду товару.

З пояснень відповідача вбачається, що, при прийнятті рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ-106-2014 митниця керувалася певним пакетом документів які були надані до митного оформлення по даній партії товару. За іншими МД, зазначеними у заяві позивача та у розрахунку надмірно сплачених платежів, оформлювалися інші партії товарів, що надійшли за іншими товаросупровідними документами. Дослідження таких партій товару не проводилося, рішення про класифікацію товарів митницею не приймалися.

Таким чином, оскільки позивач самостійно зазначив код товару , ставка мита для якого складає 10%, підстави для повернення коштів з бюджету за МД №112050000/2014/009629 від 24.04.2014, №112050000/2014/009843, від 28.04.2014, №112050000/2014/010524 від 05.05.2014, №112050000/2014/011635 від 19.05.2014, №112050000/2014/014047 від 16.06.2014, №112050000/2014/015339 від 01.07.2014, №112050000/2014/016546 від 16.07.2014, №112050000/2014/017317 від 28.07.2014, №112050000/2014/022281 від 06.10.2014, №112050000/2014/023132 від 17.10.2014, №112050000/2014/024177 від 03.11.2014, №112050000/2014/027256 від 15.12.2014, №112050000/2015/000675 від 22.01.2015, №112050000/2015/003712 від 17.03.2015, №112050000/2015/005936 від 20.04.2015 відсутні.

Отже, у вказаній частині позовних вимог слід відмовити.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як зазначено у частині першій статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» до Запорізької митниці ДФС, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької митниці ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновку про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 11 492,75 грн.

Зобов'язати Запорізьку митницю ДФС скласти та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» надмірно сплаченого до бюджету ввізного мита в сумі 11 492,75 грн. шляхом перерахування даних коштів на відповідний рахунок для подальших розрахунків в якості передоплати митних платежів позивача.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРАЕУС ЕЛЕКТРО-НАЙТ УКРАЇНА» () 65,88 (шістдесят п'ять) грн. 88 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко