Справа № 539/981/15-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 р. Справа № 539/981/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бершова Г.Є.
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.
за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2016р. по справі № 539/981/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області
про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду в м. Лубнах та Лубенському районі про визнання рішення неправомірним, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії із заробітної плати, нарахованої за період виконання робіт в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Позовні вимоги мотивував тим, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 01.06.1986 р. по 31.08.1986 р. Отримує пенсію через Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 02.02.2015 року директор ВАТ "Полтавське САТП-1603" видав довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу в зоні відчуження, яка в повні мірі відображає його заробітну плату, отриману в зоні відчуження та відповідає всім нормативно-правовим актам Уряду про оплату праці у 30 км зоні ЧАЕС, які були під грифом "таємно". Коли він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, враховуючи вищезазначену довідку про заробітну плату, то отримав відмову, яка була мотивована тим, що розрахунок проведено з порушенням норм законодавства. Вищезазначена відмова була оформлена рішенням УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі № 83 від 02.03.2015 року.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання рішення неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області № 83 від 02.03.2015 року щодо відмови у перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки від 02.02.2015 року № 30, виданої ВАТ "Полтавське САТП-1603" неправомірним та скасовано.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки № 30, виданої 02.02.2015 року ВАТ "Полтавське САТП-1603", перерахованої заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 01.06.1986 року по 31.08.1986 року із суми 1523, 64 крб., яка була нарахована на підставі діючих Постанов Уряду, регламентуючих порядок оплати праці у 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС та пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 13.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , починаючи з 01.02.2015 року з урахуванням сплаченого.
Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 17.02.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 01.06.1986 р. по 31.08.1986 р. Отримує пенсію через Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На момент ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС він працював в Полтавській спец автобазі № 2, правонаступник ВАТ "Полтавське САТП-1603" та з підприємства був призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.06.1986р. по 31.08.1986р. і знаходився в 30 км зоні відчуження у складі в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (а.с.9) по архівних документах військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у складі в/ч НОМЕР_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у різних населених пунктах.
23.11.2011 року було прийнято постанову КМУ №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
ОСОБА_1 стало відомо, що заробітна плата на підприємстві за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була йому нарахована та виплачена без врахування документів, які на той час були під грифом «таємно» та для службового користування і діяли на той час.
З приводу отримання довідки про заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для подачі її до УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі позивач звернувся до ВАТ "Полтавське САТП-1603", яке є правонаступником Полтавської спец автобази №2, звідки 01.06.1986 призивався на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і така довідка для обчислення пенсії йому видана та подана ним до УПФУ в м.Лубни та Лубенському районі.
На даному підприємстві заробітна плата за час перебування ним на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була перерахована з урахуванням нормативних документів, які діяли на час перебування позивача на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видана йому довідка №50 від 02.02.2015 року з перерахованою заробітною платою для подачі її до УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі для нарахування пенсії.
З даною довідкою позивач 09.02.2015 року звернувся до УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі з приводу перерахунку та виплати йому пенсії, але рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському райрні №83 від 02.03.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно заяви та довідки.
Не погодившись з відмовою в перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, позивач звернувся за захистом прав до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем на виконання вимог ч.2 ст. 71 КАС України не надано до суду доказів на підтвердження того, що дані, які містяться в довідці № 50 від 02.02.2015 року, виданій директором ВАТ"Полтавське САТП-1603", містять неправдиві або недостовірні відомості.
В доводах апеляційної скарги відповідач зазначив, що довідка про заробітну плату в зоні відчуження № 50 від 02.02.2015 року видана та розрахована з порушенням норм законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідно до п.7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3).
Колегія суддів зазначає, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156, тобто проводилась за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на ІІІ, ІІ, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5, 4, 3 кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).
Колегією суддів встановлено, що у зв`язку із введенням в зоні відчуження зон небезпеки, оплата праці осіб, які працювали в населених пунктах, що не віднесені до згаданих зон небезпеки (зона особливого контролю) залишалася на попередніх умовах, тобто проводилась за підвищеними на 100% тарифними ставками (посадовими окладами).
Згідно з абз.4 підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох-, трьох- та двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що застосування показників кратності до посадового окладу, підвищеного на 100%, як це було зроблено відповідно до довідки № 50 від 02.02.2015 року, не відповідає вимогам законодавства.
Щодо порядку преміювання колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до чинних на підприємстві систем преміювання, а отже розмір премії працівників, відряджених до зон відчуження, повинен був визначатися на підставі положень, що діяли на підприємстві.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що у разі прийняття рішення про підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання мали вноситися відповідні зміни. Якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена в меншому розмірі, то підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відмова Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки №50 від 02.02.2015 року є протиправною.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2016р. по справі № 539/981/15-а скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст постанови виготовлений 22.02.2016 р.