Справа № 278/4885/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/3944/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Васильченко Н.В.

Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення 39 сесії шостого скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 712 від 17.09.2014 року про скасування рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 35 від 20.02.2014 року, та про скасування ордеру на житло № 000098, виданого виконавчим комітетом цієї селищної ради.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване рішення сесії селищної ради є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки суб'єктом владних повноважень порушені норми матеріального права.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення №712 39-ї сесії 6-го скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 17.09.2014 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 у 1995 році уклала шлюб із ОСОБА_4 та як член сім'ї стала постійно проживати в квартирі АДРЕСА_1

19 листопада 2004 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області, яке набрало законної сили, визнано недійсними свідоцтво про право сумісної власності на житло від 23.02.1997 року на вказану квартиру та передано останню до комунальної власності.

Згідно з рішенням Новогуйвинської селищної ради від 11.01.2007 року квартира АДРЕСА_1 передана до комунальної власності.

16 серпня 2013 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та скасовано державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3

20 лютого 2014 року за заявою ОСОБА_2 виконавчий комітет Новогуйвинської селищної ради прийняв рішення № 35 про видачу ордеру ОСОБА_2 на квартиру НОМЕР_1 та включення до ордеру дочки ОСОБА_5 Також цим рішенням виконком надав дозвіл вказаним особам на реєстрацію у вказаному приміщенні.

Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №712 від 17.09.2014 року "Про розгляд депутатського звернення депутата ОСОБА_6." скасовано рішення виконкому №35 від 20.02.2014 року "Про розгляд заяви ОСОБА_2 щодо надання дозволу на реєстрацію та видачу ордеру їй та її неповнолітній доньці ОСОБА_5 1996 року народження" та скасовано ордер № 000098 від 27.02.2014 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №35 від 20.02.2014 року є ненормативним актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не підлягало скасуванню рішенням селищної ради.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення про видачу позивачу ордера було ухвалене без прийняття відповідного рішення про надання їй житлового приміщення, що суперечить приписам Житлового кодексу України та правомірно було скасовано сільською радою.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Конституційний Суд України у рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Також, із вказаного рішення вбачається, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, у вказаному рішенні також зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як зазначено вище, 20.02.2014 року виконавчий комітет Новогуйвинської селищної ради прийняв рішення № 35 про видачу ордеру ОСОБА_2 на квартиру НОМЕР_1 та включення до ордеру дочки ОСОБА_5 Також цим рішенням виконком надав дозвіл вказаним особам на реєстрацію у вказаному приміщенні.

Таким чином, вказане рішення виконкому носить ненормативний, індивідуальний характер, є актом одноразового застосування, а тому не може бути скасовано органом місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до статей 57, 58, 59 Житлового кодексу УРСР рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів з питань обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень може бути оскаржено до виконавчого комітету вищестоящої Ради.

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що рішення виконавчого комітету сільської ради з питань обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень може бути оскаржено до виконавчого комітету вищестоящої ради в той час як ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку.

З огляду на наведене, враховуючи, що рішення № 35 про видачу ордеру позивачу носить індивідуальний, ненормативний характер, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності скасування відповідачем даного рішення.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2015 року скасувати.

Залишити в силі постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: