Справа № 203/6824/15-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/6824/15-а
Провадження № 2-а/0203/13/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2016 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенка С,Ф.

при секретарі Булеці А.В.

за участю позивача- Счастливець Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

встановив:

24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просила визнати дії управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати їй пенсії як інваліду третьої групи з 01.04.2015 року неправомірними, зобовязати відповідача поновити виплату пенсії з 01 квітня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду у Кіровському районі міста Дніпропетровська та отримує пенсію як інвалід третьої групи. У звязку з припиненням отримання пенсії позивачка звернулась до відповідача за розясненнями. З відповіді №C089-15 від 17 серпня 2015 року дізналась, що пенсія їй не виплачується як працюючому державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» ( №213-VIII від 02.03.2015 року), який введений в дію 01.04.2015 року визначено, що у період роботи, що перебувають на посадах державних службовців ( крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») пенсії відповідно до законодавства не виплачуються. Позивачка вважає, що такі дії відповідача суперечать Конституції України, Конвенції про права інвалідів, Законам України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «;Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», практиці Європейського Суду з прав людини (зокрема, у справі «Кечко проти України»).

Позивач в судовому засідані позов підтримала в повному обсязі. Надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник Відповідача у судове засідання не зявився, направив на адресу суду письмові заперечення в яких вказав, що припинення виплати пенсії позивачу повязане з набранням з 01 квітня 2015 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки позивачка продовжує працювати на посаді державного службовця. Збереження пенсій передбачено лише для інвалідів І та ІІ групи та інвалідів війни ІІІ групи, в той час як позивачка є інвалідом ІІІ групи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи за загальним захворюванням з 27 вересня 1996 року.

На час звернення до суду вона продовжує працювати на посаді державного службовця.

З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату пенсії позивачці відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, як працюючому державному службовцю.

05 серпня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з листом, в якому просила поновити виплату їй пенсії по інвалідності, оскільки вважає, що через припинення виплати пенсії порушуються її конституційна права (а.с. 11)

Управління Пенсійного фонду України у Кіровськом районі міста Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року № С 089-15 «Щодо поновлення виплати пенсії» позивачці було відмовлено з розясненням положень чинного законодавства (а.с. 10).

Згідно абз.абз.2 3 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу»,«;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Так само, згідно абз.абз. 1, 2 ч.4 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII) тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України» (2790-12 ), «Про прокуратуру» (1789-12), «Про судоустрій і статус суддів» (2453-17), пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, позивачка працює на посаді, яка, передбачала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Водночас, згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України»,«;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, з цієї дати скасовані норми щодо пенсійного забезпечення за вказаними вище законами і, зокрема, за Законом України «Про державну службу».

Таким чином, з 01 червня 2015 року позивачка не працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбаченихЗаконом України «Про державну службу», оскільки з вказаної дати в Україні більше не існує таких посад згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII. Отже з вказаної дати відпали правові підстави для тимчасової невиплати пенсії позивачці, навіть незважаючи на продовження її праці на державній службі.

При таких обставинах, обґрунтованими є вимоги позивачки про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати їй пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року та про зобовязання поновити виплату пенсії з цієї дати.

Що ж стосується вимог позивачки відносно тимчасового припинення виплати їй пенсії в період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року, то такі дії відповідача відповідають вимогам ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII), ч.4 ст.37 Закону України «Про державну службу» оскільки на той час позивачка працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому суд відзначає, що ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.4 ст.37 Закону України «Про державну службу» не поширювались на інвалідів війни ІІІ групи, в той час як позивачка є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням(а.с.38-42).

Посилання позивачки на положення Конституції України як на норми прямої дії не можуть бути взяті до уваги, оскільки Конституція України безпосередньо не визначає порядок та умови призначення пенсій і не містить відповідних нормативних приписів. Умови пенсійного забезпечення регулюються законодавством України, до якого, зокрема, належать і Закони України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «;Про державну службу».

Оцінка відповідності Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «;Про державну службу» положеннямКонституції України належить до виключної компетенції Конституційного Суду України за зверненням уповноважених субєктів і не може бути здійснена судом загальної юрисдикції.

Не мають правового значення посилання позивачки на Конвенцію про права інвалідів від 13 грудня 2006 року, оскільки жодна з норм цього міжнародного документу не регулює питання призначення та виплати її пенсії.

Суд не приймає посилання позивачки і на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року (заява №63134/00), оскільки у вказаній справі йшлося про застосування зворотної дії закону, яким скасовувалось право на відповідну надбавку, в той час як Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачав припинення виплати на майбутнє після набрання ним чинності.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України в редакції, чинній з 01 вересня 2015 року, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судових витрат 487,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, ст.37 Закону України «Про державну службу», ст.ст.94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська поновити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Карпенко С.Ф.