Справа № 820/11465/15
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 р.Справа № 820/11465/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2015р. по справі № 820/11465/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промметсплав"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ", звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № та № від 24.11.2015 року, прийняті щодо нього.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при проведенні перевірки податковим органом та при оформленні її результатів мало місце недотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки базуються на припущеннях і не підтверджуються об'єктивними даними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства України, що є підставою для їх скасування.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2015 року позовні вимоги було задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № та № від 24.11.2015 року, прийняті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ".

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 17.02.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечень, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що фахівцями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області була проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ "НАВІГАТОР 7", податковий номер 39277273, за квітень-червень 2015 року, за результатами якої 10.11.2015 року був складений акт за №1350/20-30-22-03/25611992, де були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 198.2, п.198.3, п.198.6, ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого був завищений податковий кредит на суму 7 373 360,00 грн., у квітні - червні 2015 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 5 447 090,00 грн., за квітень - червень 2015 року, завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 926 270,00 грн., за квітень-червень 2015 року.

За наслідками вказаного акту перевірки 24.11.2015 року відповідачем стосовно позивача були прийняті податкові повідомлення-рішення, згідно з якими йому були донараховані відповідні грошові зобов'язання, а саме: № від про визначення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 8 170 635,00 грн.; № про зменшення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 926 270,00 грн.

Позивач не погодився із такими рішеннями податкового органу та звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що під час перевірки ТОВ "НАВІГАТОР 7" встановлено відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання, відвантаження товару тощо через відсутність транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що свідчить про відсутність в останнього можливостей здійснювати фактичні товарні операції. Також підприємством документально не підтверджено рівень освіти, кваліфікацію, чисельність робітників підприємства, а тому неможливо встановити та підтвердити відповідність наявних трудових ресурсів виконанню оформлених господарських операцій. Також ТОВ "НАВІГАТОР 7" не надано документальне підтвердження щодо наявності власних чи орендованих виробничих, складських приміщень, транспортних засобів, а тому не можна встановити та підтвердити можливість виконання оформлених господарських операцій з придбання та продажу товарів (робіт, послуг) з використанням наявних на балансі основних засобів.

Колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги та зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, та скасуванню не підлягає з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що в господарській діяльності ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" займається виробництвом міді, обробленням металевих відходів та брухту, оптовою торгівлею відходами та брухтом, виробництвом алюмінію, на що має відповідну Ліцензію (по заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових металів).

ТОВ "Промметсплав" має свідоцтво Міністерства економічного розвитку і торгівлі України ГОМС ТОВ "Науково - Дослідний інститут "Сінтеко", , про атестацію аналітичної лабораторії на проведення вимірювань.

ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" зареєстроване як платник податку на додану вартість та має свідоцтво платника ПДВ № 28281895 від 14.07.1999 року.

З акту перевірки вбачається, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ "НАВІГАТОР 7" на підставі укладеного договору поставки №02032015 від 02.03.2015 року, предметом якого є купівля-продаж продукції виробничо-технічного призначення, а саме: алюміній вторинний.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ "НАВІГАТОР 7" позивачем надано податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, сертифікати якості товару. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

На підтвердження оприбуткування товару позивачем надано складські накладні, протоколи перевірки зразків товару, матеріальний звіт по складу, довіреності на отримання ТМЦ, накладні-вимоги на відпуск, звіт начальника виробництва, паспорти плавок, переміщення зі складу в цех та оприбуткування готової продукції, накладні-вимоги на відпуск матеріалів, попередню калькуляцію вартості виробництва продукції, сертифікати якості готової продукції.

У подальшому, отримані від ТОВ "НАВІГАТОР 7", ТМЦ були реалізовані позивачем іншим металургійним підприємствам. На підтвердження цього позивачем були надані договори на поставку продукції, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт на перевезення вантажу, довіреності на отримання ТМЦ, докази оплати товару покупцями.

Окрім того, позивачем було надано договори оренди приміщень, обладнання, штатний розклад.

Всі наведені вище документи містяться в матеріалах справи.

Підставою для встановлення податковим органом вищевказаних порушень з боку позивача є відсутність факту реального вчинення ним господарських операцій з його контрагентом, що базується на податковій інформації Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 17.08.2015 року №405/7/20-33-22-03 щодо ТОВ "НАВІГАТОР 7" () за звітні періоди декларування ПДВ квітень-липень 2015 року, з питань проведення фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками у періодах: квітень-липень 2015 року, яка складена з причини неможливості проведення документальної позапланової виїзної перевірки у зв'язку із відсутністю ТОВ "НАВІГАТОР 7" за місцезнаходженням.

Так, в наведеній інформації викладені висновки щодо відсутності у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання, відвантаження товару, відсутність фахової належності робітників підприємства, складських та інших приміщень.

Дана обставина була покладена відповідачем в обгрунтування порушень вимог податкового законодавства з боку позивача, що є безпідставним з огляду на таке.

Так, у п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Аналіз положень податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які виписані відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітності в Україні" і п. 2.4. ст. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Судом встановлено, що придбання позивачем товарів безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю підприємства, що направлена на отримання доходу.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем зазначених вище норм податкового законодавства.

Отже, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції на підставі статті 88 КАС України було відстрочено Державній податковій інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 166598,94 грн. відповідно до статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2015р. по справі № 820/11465/15 залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір у розмірі 166598,94 грн. (сто шістдесят шість тисяч п'ятсот дев'яноста вісім грн. 94 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 22.02.2016 р.