Справа № 2-а-511/11
Суддя: Дурач О. А.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-511/11 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі: головуючої судді - Кучеренко О А., розглянувши у порядку письмового провадження в смт ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про зобов'язання здійснити виплату недоотриманих сум на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2010 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити виплату недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що вона має статус особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, визнана інвалідом 2-ої групи по захворюванню, яке повязане з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області. Зазначає, що на підставі ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХП вона має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення як інвалід 2 групи у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, проте їй виплачується допомога у сумі 100 гр., що вважає незаконним. Просить зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити виплатити їй недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2009, 2010 роки.

Позивач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, просив справу розглядати без його участі (заява міститься у запереченнях на адміністративний позов), про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення проти позову, у яких зазначив, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області в Великоновосілківському районі Донецької області

Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України, а також здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 117 Конституції Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, до нормативно-правових актів які регулюють бюджетні відносини в Україні належать нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які прийняті на підставі та на виконання Бюджетного кодексу та інших законів України. Виходячи з існуючих фінансових можливостей, держава гарантує виплату зазначеної компенсації в розмірі, встановленому в Постанові Кабінету міністрів України №562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В зазначеній постанові розмір щорічної допомоги на оздоровлення з числа інвалідів третьої групи встановлено 90 грн. Враховуючи наведене, позивачу нараховано та виплачено зазначену допомогу за травень 2009 р. та березень 2010р. в сумі 100 грн. У позовних вимогах просить позивачу відмовити, оскільки вважає свої дії правомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-гої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 152775 від 18.11.1992 року. Позивач знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, що підтверджується довідкою № 405 від 02.12.2010р. Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області .

Згідно із даною довідкою позивач отримав допомогу на харчування, щорічну допомогу на оздоровлення у травні 2009р. 100 грн., у березні 2010 р. 100 грн.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч 1 ст. 48 Закону № 796-ХП в редакції від 20.03.2002 року щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії пять мінімальних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою керувався відповідач при виплаті позивачу допомоги в період 2009-2010 років. Встановлено конкретні розміри виплат у визначеній сумі, що суперечить вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Цим законом встановлено розмір таких виплат як кратну величину відносно до розміру мінімальної заробітної плати на час виплати.

Однак чинним законодавством у зазначений період не встановлювались обмеження щодо застосування розмірів заробітної плати, зокрема, для реалізації положень ст..48 Закону № 796-ХП.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачці застосуванню підлягає ст. 48 Закону № 796-ХП,згідно якої при визначенні розміру виплат береться мінімальна заробітна плата, розмір якої встановлено діючим на момент нарахування допомоги законодавством.

Згідно ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, які повинні виплачуватись в 2007 році відповідно до Закону № 796-ХП було зупинено.

Однак рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення вказаної статті закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» визнано таким, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Ухвалюючи рішення від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007 Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, КМУ на необхідність додержання положень Конституції України і Кодексу при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про держбюджет Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях суду, висловлених у зазначеному рішення, відповідно до яких: ст.38 Кодексу конкретизує вимоги частини другої ст.95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет, у сукупності вказані статті Кодексу і Конституцій України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби. А тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України ( абз.4,5,6,8 п.4 мотивувальної чаcтини).

При прийнятті оспорюваного Закону всупереч зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин: зупинив дію окремих положень законів і вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них не чинними.

Конституція України у ст.92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 152 ч.2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх с положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними, відшкодовується в установленому законом порядку

Таким чином правові положення, які передбачають виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2007 рік є чинними, тому позивач має право на її одержання і органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Відповідно до ст. 63 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Однак чинним законодавством у зазначений період не встановлювались обмеження щодо застосування розмірів заробітної плати, зокрема, для реалізації положень ст.48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу застосуванню підлягає ст.48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої при визначенні розміру виплат береться мінімальна заробітна плата, розмір якої встановлено діючим на момент нарахування допомоги законодавством.

Судом встановлено, що позивачем дотримано умови отримання вказаної допомоги - він перебуває на обліку у відповідача, він має законні сподівання на отримання зазначених Законом коштів. За таких обставин та з урахуванням спеціального Закону № 796-ХП Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за 2009 р. та за 2010р. у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Суд критично оцінює ствердження відповідача про те, що для розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, передбаченої ст.48 Закону №796-Х11, необхідно застосовувати ПКМУ від 12.07.2005р. № 562. В цій постанові закріплено конкретний розмір допомоги, що суперечить Закону №796-Х11, котрим визначено кратність одноразової допомоги залежно від розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлюється Законом. Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796- XII зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, у тому числі допомоги на оздоровлення. При вирішенні даного спору Закони України мають пріоритет над підзаконними нормативними актами, якими є ПКМУ від 12.07.2005р. № 562. У Законі №796-Х11 викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя, здоров'я. Пільги,компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого ЗУ №796-Х1 І, є безпідставним. Тому при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення застосовувати вказану постанову КМУ не можна.

Суд не приймає аргумент органу державної влади щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» вказано, що така відмова є свавільною та незаконною. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у зазначеному рішенні, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не можуть бути прийняті до уваги.

Оскільки пільги, компенсації і гарантії, які передбачені чинним законодавством є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), тому право на соціальний захист не може бути обмежено та строк позовної давності не поширюється на соціальні виплати.

Відповідно до ст. 11 КАСУ суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захисті яких вони просять.

За таких обставин, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про зобов'язання здійснити виплату недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення задовольнити у повному обсязі.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2009 рік, 2010 рік, з урахуванням фактично виплачених сум.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,9,16,19,22,46,50,55 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 796-ХІ від 28 лютого 1991 року, ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.2,8,9,10,69-71,79, 86,87,94, 98, 102,104,105,158-163,185,186,254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації| Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової допомоги задовольнити у повному обсязі.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2009 рік, 2010 рік, з урахуванням фактично виплачених сум.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Великоновосілківський районний суд Донецької області з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кучеренко О. А.

Великоновосілківський районний суд Донецької області

смт. Велика Новосілка, вул. Фонтанна, 21, 85500, (06243) 2-17-73