Справа № 815/4623/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4623/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Піньковській О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: Бачерікова Д.О. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірним та скасування наказу № 649-о від 09.07.2015р., зобов'язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, в якому позивач просить:

визнати неправомірним та скасувати наказ т.в.о. начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби № 649-о від 09.07.2015р., яким ОСОБА_3 10.07.2015р. звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (п.7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України);

зобов'язати Одеську митницю Державної фіскальної служби поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби та звернути рішення до негайного виконання;

стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2015р. по день винесення судом рішення по справі, в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що наказом Одеської митниці Державної фіскальної служби України № 649-о від 09.07.2015р. його неправомірно звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби, з підстав, передбачених Законом України „Про очищення влади" (пункт 7-2 частини-1 статті 36 КЗпП України). Позивач зазначає, що відповідач за відсутності оригіналів або копій документів, які засвідчують право власності на земельну ділянку площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, фактично на підставі неперевірених державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області даних, дійшов висновку про можливість звільнення позивача з підстав, передбачених Законом України „Про очищення влади". Позивач акцентує увагу на тому, що до травня 2015 року йому взагалі не було відомо про перебування в його власності земельної ділянки площею 17000 кв.м на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області і саме з цієї, а не будь-якої іншої, причини позивач не вказав у своїй Декларації за 2014 рік про наявність зазначеної земельної ділянки. Також наголошується, що ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва передчасно, фактично на підставі неперевірених даних, зроблено необґрунтований висновок про встановлену недостовірність та/або невідповідність відомостей за результатами перевірки відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України „Про очищення влади", зазначених у наданій позивачем Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік. Враховуючи наведене, позивач вважає, що наказ Одеської митниці Державної фіскальної служби України № 649-о від 09.07.2015р. має бути визнано неправомірним та скасовано, зобов'язано відповідача поновити на посаді ОСОБА_3, стягнуто з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях (а.с. 54-57), просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В період з 16.10.2003 р. до 10.07.2015 р. позивач перебував на державній митній службі в різних підрозділах. Остання займана посада - головний державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці ДФС. Присягу державного службовця прийняв 19.02.2002 р., перебуваючи на посаді начальника загального відділу Ленінського районного управління ПФУ в м. Миколаєві.

На підставі наказу т.в.о. начальника Одеської митниці ДФС № 649-0 від 09.07.2015р. «Про звільнення ОСОБА_3.» позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста „Котовськ" Одеської митниці ДФС з підстав, передбачених Законом України „Про очищення влади" (пункт 7-2 частини-1 статті 36 КЗпП України) (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою винесення вищезазначеного наказу послугували: довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» № 61/15-70-04-л від 08.07.2015 р.; висновок державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 1548/8/14-02-17-04-18 від 15.05.2015 р.; лист державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 2508/8/14-02-17-04-18 від 03.07.2015 р.

Вказані документи базувалися на наявності недостовірних відомостей, зазначених у наданій позивачем Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік стосовно перебування у власності земельної ділянки площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Як вбачається з адміністративного позову, готуючи пояснення до податкової інспекції, позивач дізнався від свого батька ОСОБА_5, що в грудні 2003 року за його проханням та на підставі письмової заяви на ім'я голови Білозерської райдержадміністрації Херсонської області, розпорядженням голови Білозерської райдержадміністрації Херсонської області позивачу надано у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

В подальшому, після звільнення позивача із займаної посади, останньому стало відомо, що вказана земельна ділянка була надана йому у власність згідно розпоряджень голови Білозерської районної державної адміністрації №1171 від 17.12.2003 р. та № 933 від 29.09.2004 р., на підставі яких на ім'я ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_2) від 14.11.2008 р.

Вважаючи, що наявністю Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого поза волею позивача на підставі розпоряджень голови Білозерської районної державної адміністрації № 1171 від 17.12.2003 р. та № 933 від 29.09.2004 р., порушено законне право на працю, що потягло незаконне звільнення з займаної посади, останнім оскаржено в суді зазначені акт та розпорядження.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 09.12.2015 р. у справі № 648/3251/15-ц позовну заяву ОСОБА_3 до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, третя особа: Відділ держгеокадастру у Білозерському районі Херсонської області про визнання недійсними розпоряджень та державного акту на право власності на землю задоволено: визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 1171 від 17.12.2003 р. "Про припинення права користування та надання земельних ділянок у власність" в частині надання ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, відповідно до Додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації № 1171 від 17.12.2003 р., виключивши із Списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки, ОСОБА_3; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 933 від 29.09.2004 р. "Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства", в частині затвердження технічної документації з землеустрою відносно ОСОБА_3 та передачі йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області відповідно до Додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації № 933 від 29.09.2004р., виключивши із Списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_3; визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_2), виданий 14.11.2008 р. т.в.о. голови Білозерської районної державної адміністрації С.М.Поліщуком та начальником Білозерського районного відділу земельних ресурсів С.С.Костантиновою громадянину України ОСОБА_3, який проживає: АДРЕСА_1, на підставі розпорядження голови Білозерської райдержадміністрації № 933 від 29.09.2004 р., відповідно до якого він є власником земельної ділянки, площею 1,7 га у межах згідно з планом, на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства та зазначену в даному Державному акті земельну ділянку повернути до державної власності. Зазначене рішення набрало законної сили 20.12.2015р. (а.с. 130-132).

Як встановлено судом при вирішенні справи № 648/3251/15-ц, в матеріалах Технічної документації Державного підприємства Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, із землеустрою, щодо передачі у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9 та іншим (всього 22 чол.) для ведення особистих сільських господарств із земель резервного фонду, розташованих на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, є заява від імені жителя АДРЕСА_1, ОСОБА_3 на ім'я голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Чабана О.Г. наступного змісту: «Прошу Вашого дозволу надати мені земельну ділянку площею 1,7 га для ведення особистого сільського господарства. Витрати на оформлення документів прошу віднести на мій рахунок».

Відповідно до розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 1171 від 17.12.2003 р. "Про припинення права користування та надання земельних ділянок у власність" ОСОБА_3 надано у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, відповідно до Додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації № 1171 від 17.12.2003 р. та він був включений до Список громадян, яким передаються у власність земельні ділянки

Відповідно до розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 933 від 29.09.2004 р."Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" затверджено технічну документацію з землеустрою відносно ОСОБА_3 та передачі йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області відповідно до Додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації № 933 від 29.09.2004 р. та він був включений до Списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства .

На підставі зазначених розпоряджень та відповідно до Технічної документації Державного підприємства Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, із землеустрою, щодо передачі у власність земельних ділянок вищевказаним громадянам для ведення особистих сільських господарств із земель резервного фонду, розташованих на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, 14.11.2008 р. видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_2) на ім`я ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на підставі розпорядження голови Білозерської райдержадміністрації № 933 від 29.09.2004 р., відповідно до якого, він є власником земельної ділянки площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства. Даний державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА001359 - 43.

При цьому, під час судового розгляду Білозерським районним судом Херсонської області з урахуванням пояснень позивача, свідка, експертного висновку Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №1222 від 23.11.2015р. встановлено, що із заявою про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області до голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області позивач ніколи не звертався, державний акт не отримував та про існування даного акту йому стало відомо тільки в травні 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (п.7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України), перш за все слід дослідити питання наявності підстав щодо прийняття останнього.

Згідно п.7-2 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України трудовий договір припиняється з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону. Особи, зазначені у частинах третій, п'ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п'яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Питання застосування Закону України «Про очищення влади» регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014р. (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 р. (далі - Порядок № 1100).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з ч. 8 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно пп. 1, 2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону про очищення влади (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1- 11 частини першої статті 2 Закону про очищення влади, у деклараціях, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - перевірка) встановлено Порядком № 1100.

Пунктом 3 цього Порядку визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону України «Про очищення влади» єднального та розділового сполучника «та/або» дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у деклараціях, доходам, отриманим із законних джерел.

Для вжиття заборони за другим критерієм необхідно встановити невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного в деклараціях, набутого на час перебування на відповідних посадах, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону підлягають перевірці.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 1100 у розділі III декларації перевірці підлягають:

достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи;

відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі III декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин:

відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно;

Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - про набуті до 01 січня 2013 року речові права на земельні ділянки;

платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також

наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

Згідно п.37 Порядку № 563 керівник органу не пізніш як на третій робочий день з дня складення довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 у разі встановлення недостовірності відомостей щодо особи, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини п'ятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення такої особи та у той самий день надсилає в паперовій формі до Мін'юсту повідомлення про звільнення особи за формою згідно з додатком 6 разом із засвідченою копією рішення про звільнення особи, інформація з яких не пізніш як на третій день з дня надходження до Мін'юсту вноситься до Реєстру.

Згідно Довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (№61/15-70-04-л від 08.07.2015р.), за результатами проведеної перевірки, на підставі висновку державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 1548/8/14-02-17-04-18 від 15.05.2015 р.; листа державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 03.07.2015 р. № 2508/8/14-02-17-04-18, відповідач встановив, що до ОСОБА_3 застосовуються заборони, визначені ч.3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 1548/8/14-02-17-04-18 від 15.05.2015 р. встановлено недостовірність щодо наявності майна, відображення якого передбачено розділом ІІІ рядка 23 Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а саме не зазначено земельну ділянку площею 17000 кв.м - для ведення особистого селянського господарства, яка згідно листа Головного управління Держземагенства у Херсонській області (вих. № 11-21-0.101-5100/2-15 від 15.04.2015р.; вх. №2739/9 від 20.04.2015р.) перебуває у власності декларанта з 14.11.2008р. ОСОБА_3, згідно копії трудової книжки перебував на посадах, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади» (дата прийняття присяги державного службовця 19.02.2002р.) (а.с.13-15).

Листом державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № 25008/8/14-02-17-04-18 від 03.07.2015р. внесено відповідні зміни в попередній Висновок № 1548/8/14-02-17-04-18 від 15.05.2015 р. та підтверджено встановлення недостовірних відомості щодо наявності у декларанта ОСОБА_3, майна, відображення якого передбачено розділом ІІІ рядка 23 Декларації про майно доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а саме - не зазначено земельну ділянку площею 17000 кв.м для ведення особистого селянського господарства на території Херсонської області, яка перебуває у власності останнього з 14.11.2008 р. (а.с. 21-23).

При цьому суд звертає увагу, що державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області не було перевірено, чи зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Хоча, як зазначалось вище, згідно з пунктом 8 Порядку № 1100 для перевірки інформації про нерухоме майно (зазначеної у розділі III декларації) використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин, зокрема, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно; Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - про набуті до 01 січня 2013 року речові права на земельні ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Білозерським районним управлінням юстиції 04.02.2016р.), відомості про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,7 га - для ведення особистого селянського господарства внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28023476 від 01.02.2016р. (188-189), тобто після складання державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області висновку щодо позивача, прийняття відповідачем оскаржуваного наказу № 649-о від 09.07.2015р. та звільнення позивача із займаної посади.

Таким чином, відповідач, фактично за відсутності оригіналів або копій належних документів, які засвідчують право власності на земельну ділянку на ім'я позивача, фактично на підставі неперевірених податковою інспекцією даних, дійшов висновку про можливість звільнення позивача з підстав, передбачених Законом України „Про очищення влади".

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Білозерським районним управлінням юстиції 04.02.2016р., право власності на земельну ділянку площею 1,7 га на території Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства за ОСОБА_3 скасовано 01.02.2016р. (рішення про скасування, індексний номер: 28072497 від 04.02.2016р.) (а.с. 188).

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги обставини, встановлені Білозерським районним судом Херсонської області у справі № 648/3251/15-ц, встановлені судом обставини при вирішенні цієї справи, суд дійшов висновку, що ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва передчасно, фактично на підставі неперевірених даних, зроблено необґрунтований Висновок № 1548/8/14-02-17-04-18 від 15.05.2015 р. про встановлену недостовірність та/або невідповідність відомостей за результатами перевірки відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України „Про очищення влади", зазначених у наданій позивачем Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, після отримання належним чином завіреної копії рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09.12.2015 р. у справі № 648/3251/15-ц, позивач з відповідним письмовим зверненням звернувся до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва задля скасування Висновку Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» № 1548/8/14-02-17-04-18 від 15.05.2015 р., складеного щодо позивача (а.с.149-154).

Також в матеріалах справи наявний висновок про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» ОСОБА_3 №898/7/14-02-17-0220 від 17.02.2016 р., з якого вбачається, що державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області проведено додаткову перевірку відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України „Про очищення влади", щодо ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1 (а.с.179-183). З вказаного висновку вбачається, що Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області з урахуванням копії рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09.12.2015 р. у справі № 648/3251/15-ц та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта за індексним номером інформаційної довідки - 53365475 від 16.02.2016р. повідомлено державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування прав власності позивача на земельну ділянку за адресою: Херсонська область, Білозерський район, Посад-Покровська сільська рада, площею 17000 кв.м - для ведення особистого селянського господарства, яка декларантом задекларована у ІІІ розділі Декларації. З урахуванням наведеного, у висновку про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» ОСОБА_3 №898/7/14-02-17-0220 від 17.02.2016 р. зазначено, що позивачем вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав) набутого (набутих) ОСОБА_3 за час перебування на посадах, визначених у пп.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади». При цьому, за результатами додаткової перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_3 та відповідних документів встановлено достовірність відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_3 у Декларації (а.с. 179-183).

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 649-о від 09.07.2015р., зважаючи на те, що позивачем не оскаржувались в судовому порядку висновки органу перевірки (державної податкової інспекції), оскільки чинне законодавство України не містить жодних застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненої особи у зв'язку з не скасуванням висновку. Згідно з ч.11 ст.5 Закону України «Про очищення влади» оскарження такого висновку в судовому порядку є правом, а не обов'язком особи.

При вирішенні справи судом враховано аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України «Про очищення влади», наведений Вищим адміністративним судом України, зокрема, що висновок про результати перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення суб'єктом владних повноважень, а тому оцінка висновку може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі цього висновку. При цьому йдеться про те, що виявлення лише недостовірних відомостей, зазначених у декларації, згідно з люстраційним законодавством не має правових наслідків. Такі факти перебувають у межах регулювання антикорупційного законодавства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України за № 2 від 06.03.2008р. "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідачем на вимогу суду надано довідку щодо середньої заробітної плати за два місяці № 37 від 05.02.2016р., з якої вбачається, що середня заробітна плата позивача становила 3988,48 грн. (за період травень та червень 2015р.) (а.с. 187).

Згідно ст.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 98.02.1995р., цей порядок застосовується серед іншого у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно п.5 вказаного Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

З довідки Одеської митниці Державної фіскальної служби № 37 від 05.02.2016р. вбачається, що за два місяці, що передували звільненню позивача, зокрема: травень та червень 2015р., середньомісячне грошове забезпечення позивача складає 3988,48 грн.; середньогодинна заробітна плата - 24,32 грн. Виходячи з наведеного, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 194,56 грн.

Враховуючи наведене, на користь позивача має бути виплачено середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10.07.2015р. по 18.02.2016р. (156 робочих днів). Беручи до уваги, що середньоденне грошове забезпечення позивача складає 194,56 грн., відповідач повинен виплатити на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 30351,36 грн. (156х194,56=30351,36).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 235 Кодексу законів про працю України, прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Водночас, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно, з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства с захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи встановлені судом обставини, показання свідка ОСОБА_11, висновок про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», ОСОБА_3 №898/7/14-02-17-0220 від 17.02.2016 р., з метою відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірним та скасування наказу № 649-о від 09.07.2015р., зобов'язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби № 649-о від 09.07.2015р., яким ОСОБА_3 звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (п-7-2 частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України).

Зобов'язати Одеську митницю Державної фіскальної служби поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.07.2015р. по 18.02.2016 р. у розмірі 30351,36 (тридцять тисяч триста п'ятдесят одна гривня 36 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Котовськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби та стягнення грошового утримання за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.02.2016р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.