Справа № 461/10924/15-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/461/55/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Пелех О.А.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Департаменту містобудування Львівської міської ради до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування ухвали -

В С Т А Н О В И В :

Департамент містобудування Львівської міської ради звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, в якому просить визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19 червня 2015 року №4863 «Про погодження гр. ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Шумського, 13».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Львівської міської ради погоджено гр. ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Шумського, 13 площею 0,0337 га для ведення садівництва. Більша частина земельної ділянки, а саме площею 0,0236 знаходиться в межах червоних ліній. Стверджує, що розташування будь-яких обєктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається. Окрім того, зазначив, що на вказану ухвалу було накладено вето Львівського міського голови.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задоволити. Додатково зазначив, що на день винесення оскаржуваної ухвали дана земельна ділянка перебувала у межах червоних ліній.

Представник відповідача у судовому засіданні поклалася на розсуд суду, одночасно даючи пояснення, що незаконність даної ухвали полягає у тому, що у приватну власність земельні ділянки у межах червоних ліній надаватись не можуть, оскільки такі надаються лише в оренду.

Представник третьої особи позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченнях. Зокрема зазначив, що оскаржуваною ухвалою земельна ділянка не надавалась, а лише погоджувалось її місце розташування. Сама по собі наявність червоних ліній не є перешкодою для виготовлення проекту відведення земельної ділянки, оскільки саме у ньому і мають визначатись відомості про обмеження у використанні землі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 19.06.2015 року №4863 «Про погодження гр. ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Шумського, 13» Львівською міською радою погоджено громадянину ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0337 га на вул. Шумського, 13» у власність для ведення садівництва за рахунок земель, що не надані у власність або користування.

Покликання позивача на те, що на ухвалу Львівської міської ради від 19.06.2015 року №4863 накладено вето міським головою є необґрунтованою, оскільки на офіційному інтернет-ресурсі Львівської міської ради дана ухвала розміщена як чинна. Заветована ухвала, відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» у двотижневий строк була розглянута Львівською міською радою повторно та підтверджена як мінімум двома третинами депутатів від загального складу ради, тобто вказане вето було подолане депутатами Львівської міської ради.

Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

Відповідно до п.п.34 п.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Як передбачено ч.2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності до п. «в» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

Отже, вимоги нормативно-правових актів передбачають надання громадянам у приватну власність (приватизацію) не тільки земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні.

Як зазначалося вище, Львівська міська рада, приймаючи ухвалу від 19 червня 2015 року №4863 «Про погодження гр. ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Шумського, 13» розглядала її у відповідності до п.п. 34 п.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин).

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно акту.

Отже, дискреційне право органу місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті рішення. Отже, субєкт владних повноважень вправі використати право надане законом та оцінити обєктивно існуючі обставини і прийняти рішення в межах дискреційних повноважень.

Відповідно до п. «а» ч.4 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Суд зазначає, що згідно довідки Управління архітектури Департаменту містобудування ЛМР від 15.12.2014 року № 4-2401-69 вищевказана земельна ділянка знаходиться в межах території малоповерхової та садибної забудови.

Також, встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13842753 від 03.12.2013 року земельна ділянка, розташована за адресою: м.Львів, вул.Шумського О. №13, кадастровий номер :003:0111 надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,099 га.

У свою чергу, ОСОБА_4 погоджено згідно ухвали Львівської міської ради від 19.06.2015 року №4863 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0337 га (у тому числі площею 0,0236 га у межах червоних ліній з обмеженнями) на вул.Шумського, 13 для ведення садівництва за рахунок земель, що не надані у власність або користування.

Згідно довідки відділу Держземагентства у м. Львові від 07.11.2014 року №40/01-14/5932, відповідно до державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, земельна ділянка на вул. О.Шумського, 13 у м. Львові відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування (згідно списку землекористувачів та землевласників Франківського району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02,1998 року за № 51 «Про інвентаризацію земель м. Львова» та враховуючи державний акт на право власності на земельну ділянку на вул. Шумського, 13).

Статтею 35 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари; пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі.

Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Суд зазначає, що оскаржуваною ухвалою земельна ділянка площею 0,0337 га на вул. О.Шумського,13 не надавалась, а лише погоджувалось її місце розташування. Сама по собі наявність червоних ліній не є перешкодою для виготовлення проекту відведення земельної ділянки, оскільки саме у ньому мають визначатись відомості про обмеження у використанні землі.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно преамбули Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р. N 858-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Землеустроєм відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій" є сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Проект землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5 - 10 і більше років (ст.1 Закону України "Про землеустрій").

Землеустрій згідно п. «в» ч.1 ст.20 Закону України "Про землеустрій" проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про землеустрій", погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ч.5 ст.111 ЗК України, відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Системний аналіз наведених вище норм права та ст.ст. 116, 118 ЗК України дає підстави вважати, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи оренду, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Крім того, на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, стверджуванні технічні перешкоди у наданні сервітутного права використання земельної ділянки, як-от червоні лінії, тощо, не є перешкодою для прийняття оскаржуваної ухвали. Окрім того, закон не забороняє передачу навіть у власність чи користування земельних ділянок, на яких розміщені червоні лінії, як і подальше перенесення таких червоних ліній відповідним органом (ст.35 ЗК України).

Також, відповідно до п. «14» ст.1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Згідно з висновком Управління архітектури Департаменту містобудування ЛМР від 26.08.2015 № 2401-3 вих-1678 земельна ділянка площею 0,0337 га на вул. О.Шумського,13 знаходиться поза межами червоних ліній вулиці, що в свою чергу означає, що до земель загального користування, передбачених п. «а» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України не відносяться. Даний висновок виданий після прийняття оскаржуваної ухвали, тому суд лише констатує наявність такого, а не приймає його, як основу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю такого, оскільки оскаржувана ухвала від 19.06.2015 року №4863 «Про погодження гр. ОСОБА_4 місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.О.Шумського, 13» не тягне за собою автоматично перехід до набувача прав на земельну ділянку, а лише надає йому право виготовити проект відведення, який підлягає подальшому затвердженню і погодженню, така ухвала винесена у межах наділених повноважень відповідача, з дотриманням вимог чинного законодавства та з дотриманням вимог ч.2 ст.19 Конституції України.

Керуючись ст.ст.1, 20, 30 ЗУ «Про землеустрій», ст.ст.12, 83, 111, 116-118, 121 ЗК України, ст.ст.2, 7-12, 86, 99, 100, 161-162, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Зубачик Н.Б.