Справа № 2а-4556/10/1670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/9991/15337/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Латишева Л.П.,

за участю:

представника позивача - Тимченка Б.І.,

представника відповідача - Орлової М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року

у справі № 2а-4556/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд»

до Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області (правонаступником якої є Лохвицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області)

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень: № /0 від 11 травня 2010 року, № /1 від 15 липня 2010 року, № /2 від 17 вересня 2010 року у повному обсязі; № /0 від 11 травня 2010 року, № /1 від 15 липня 2010 року, № /2 від 17 вересня 2010 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування на 960190,00 грн., у тому числі: за березень 2009 року - 156748,00 грн., за липень 2009 року - 196343,00 грн., за серпень 2009 року - 194587,00 грн., за листопад 2009 року - 412512,00 грн. (в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 25 жовтня 2010 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року позов був задоволений. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Лохвицької МДПІ № /0 від 11 травня 2010 року, № /1 від 15 липня 2010 року, № /2 від 17 вересня 2010 року. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Лохвицької МДПІ № /0 від 11 травня 2010 року, № /1 від 15 липня 2010 року, № /2 від 17 вересня 2010 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування на 960190,00 грн. (у тому числі: за березень 2009 року - 156748,00 грн., за липень 2009 року - 196343,00 грн., за серпень 2009 року - 194587,00 грн., за листопад 2009 року - 412512,00 грн.). Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд» витрати зі сплати судового збору у сумі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Лохвицька МДПІ Полтавської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд», посилаючись на те, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у спарві здійснено заміну відповідача - Лохвицьку МДПІ Полтавської області його правонаступником - Лохвицькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15 квітня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Лохвицька МДПІ Полтавської області провела планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року, за результатами якої був складений акт № 137/23/35665790 від 26 квітня 2010 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені, зокрема: вимоги підпункту пункту 4.2 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7, підпунктів 7.7.2, 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищено суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на 1048950,00 грн. (у тому числі: за березень 2009 року - 156748,00 грн., за липень 2009 року - 196343,00 грн., за серпень 2009 року - 194587,00 грн., за листопад 2009 року - 501272,00 грн.); вимоги підпункту пункту 4.2 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, який перевірявся, на загальну суму 4958846,00 грн. (у тому числі: за грудень 2008 року - 780020,00 грн., за квітень 2009 року - 333964,00 грн., за травень 2009 року - 301111,00 грн., за червень 2009 року - 678343,00 грн., за вересень 2009 року - 325755,00 грн., за листопад 2009 року - 2518953,00 грн., за грудень 2009 року - 11700,00 грн.).

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість, сплачений під час митного оформлення обладнання, ввезеного на митну територію України на умовах оперативного лізингу, оскільки таке обладнання не є придбаним, а лише отриманим у користування.

На акт перевірки позивачем були подані заперечення.

11 травня 2010 року Лохвицька МДПІ Полтавської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 7438269,00 грн., у тому числі: 4958846,00 грн. - за основним платежем, 2479423,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

11 травня 2010 року Лохвицька МДПІ Полтавської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 7438269,00 грн., у тому числі: 4958846,00 грн. - за основним платежем, 2479423,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

11 травня 2010 року Лохвицька МДПІ Полтавської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» зменшила ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд» суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на 1048950,00 грн., у тому числі: за березень 2009 року - 156748,00 грн., за липень 2009 року - 196343,00 грн., за серпень 2009 року - 194587,00 грн., за листопад 2009 року - 501272,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 15 липня 2010 року, № /2 від 17 вересня 2010 року, № /1 від 15 липня 2010 року, № /2 від 17 вересня 2010 року на аналогічні суми.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні операції по ввезенню на митну територію України обладнання на умовах оперативного лізингу підпадають під ознаки переміщення товарів через митний кордон України в режимі імпорту, що підтверджує право платника на збільшення розміру податкового кредиту з податку на додану вартість та подальше включення сплачених позивачем сум податку на додану вартість до складу від'ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

На виконання договору підряду від 09 січня 2009 року №UA/DRL/CON/001А, укладеного позивачем із ТОВ «Сайпем Україна» про виконання робіт з буріння, опробування, завершення, консервування або заглушення і ліквідації свердловини на ліцензованій території, а також виконання усіх допоміжних дій та надання супутніх послуг, передбачених договором від 09 січня 2009 року №UA/DRL/CON/001А, позивачем було укладено було низку зовнішньоекономічних контрактів, за умовами яких позивачем на митну територію України було завезене виробниче і технологічне обладнання.

Зокурема, між позивачем та Вакеr ОіІ Тооls, а Division of Вакеr Нughes Deutschland GmbH (Німеччина), був укладений рамочний договір підряду і поставки від 06 серпня 2008 року № UA/DRL/SER/024, відповідно до умов якого позивачу надається в оренду ловильне обладнання. На виконання умов зазначеного договору відповідно до вантажної митної декларації від 14 жовтня 2008 року №806000005/8/342054 позивачем тимчасово ввозилося на митну територію України зазначене обладнання. Податок на додану вартість у сумі 207653,16 грн., який був сплачений на митниці при його ввезенні, позивач включив складу до податкового кредиту жовтня 2008 року.

Між позивачем та «Доско Петросервіс Румунія С.Р.Л.» (Румунія) був укладений контракт від 10 листопада 2008 року № UА/DRL/SER/035, відповідно до умов якого позивачу надається в оренду бурове обладнання. На виконання умов зазначеного договору згідно з вантажними митними деклараціями від 09 грудня 2008 року № 806000005/9/342370, від 06 лютого 2009 року № 806000005/9/340149, від 01 вересня 2009 року 80600005/9/341294 позивачем тимчасово було ввезено на митну територію України зазначене обладнання та були сплачені на митниці відповідні суми податку на додану вартість у розмірах 154489,03 грн., 160776,00 грн., 333620,24 грн., які були включені позивачем до складу податкового кредиту у звітних місяцях розмитнення, тобто у грудні 2008 року, у лютому та у вересні 2009 року відповідно.

Між позивачем та «Каспіан Вайерлайн Сервісес Лімітед» (Азербайджан) був укладений контракт від 21 липня 2008 року № 61.08, відповідно до умов якого позивачу надається в оренду станція для проведення канатних робіт. На виконання умов зазначеного договору відповідно до вантажної митної декларації від 06 серпня 2008 року № 806000005/8/341445 позивачем тимчасово ввезена на митну територію України зазначена станція. Податок на додану вартість у сумі 128405,20 грн., який був сплачений на митниці при ввезенні обладнання, позивач включив до складу податкового кредиту серпня 2008 року.

Між позивачем та «TIW Hungary LLC» (Угорщина) було укладена угода від 25 лютого 2009 року №UA/DRL/SER/032, відповідно до умов якої позивачу було надане в оренду обладнання. На виконання умов зазначеної угоди згідно з вантажними митними деклараціями від 29 квітня 2009 року №806000005/9/340551, від 30 вересня 2009 року №806000005/9/341513, від 29 грудня 2009 року №806000005/9/342041, від 08 грудня 2009 року №806000005/9/341936 позивачем тимчасово ввозилося на митну територію України зазначене обладнання та були сплачені на митниці суми податку на додану вартість у розмірах 128405,20 грн., 26112,60 грн., 56531,98 грн., 77476,74 грн., які були включені позивачем до складу податкового кредиту у звітних місяцях розмитнення, тобто у квітні, вересні, грудні 2009 року відповідно.

Між позивачем та Компанією «Турбопауер Дріллінг САЛ» (Ліван) була укладена угода від 25 лютого 2009 року №UA/DRL/SER/045, відповідно до умов якої позивачу було надане в оренду дві турбіни для прямої свердловини і супутнього устаткування. На виконання умов зазначеної угоди згідно з вантажними митними деклараціями від 04 червня 2009 року №806000005/9/340737, від 18 серпня 2009 року №806000005/9/341174, від 17 серпня 2009 року №806000005/9/341170, від 20 жовтня 2009 року №806000005/9/341645, від 19 листопада 2009 року №806000005/9/341809, від 19 листопада 2009 року №806000005/9/341808, від 30 грудня 2009 року №806000005/9/342044, від 30 грудня 2009 року №806000005/9/342043 позивачем були сплачені на митниці відповідні суми податку на додану вартість у розмірах 479075,43 грн., 11739,99 грн., 43230,48 грн., 798984,26 грн., 133167,29 грн., 68288,65 грн., 26932,26 грн., 34977,20 грн., які були включені позивачем до складу податкового кредиту у звітних місяцях розмитнення, тобто у червні, серпні жовтні, листопаді, грудні 2009 року відповідно.

Між позивачем та Компанією «Койл Сервісіз» (Нідерланди) була укладена угода від 14 травня 2009 року №UA/DRL/SER/401, відповідно до умов якої позивачу було надане в оренду устаткування. На виконання умов зазначеного договору відповідно до вантажної митної декларації від 18 вересня 2009 року №806000005/9/341434 позивачем було тимчасово ввезено на митну територію України зазначене устаткування. Податок на додану вартість у сумі 80463,46 грн., який був сплачений на митниці при ввезенні устаткування, позивач включив до складу податкового кредиту вересня 2009 року.

Між Позивачем та «Тор Тооls GmbH» (Німеччина) була укладена угода від 26 жовтня 2009 року №UA/CON//LL/466, відповідно до умов якої позивачу було надане в оренду ловильне обладнання. На виконання умов зазначеної угоди згідно вантажних митних декларацій від 27 листопада 2009 року №806000005/9/341870, від 17 грудня 2009 року №806000005/9/341995, від 18 грудня 2009 року №806000005/9/342004 позивачем було тимчасово ввезено на митну територію України зазначене устаткування та сплачені на митниці суми податку на додану вартість у розмірах 116307,42 грн., 5040,79 грн., 84157,75 грн., які позивачем були включені до складу податкового кредиту у звітних місяцях розмитнення, тобто у листопаді та грудні 2009 року відповідно.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що все зазначене вище обладнання та устаткування було орендоване позивачем з метою використання для видобутку нафти та газу на Мехедівсько-Голотовщинському та Свиридівському родовищах ТОВ «Регал Петролеум Корпорейшн (Юкрейн) Лтд», тобто у господарській діяльності товариства, що не заперечувалося сторонами.

Між позивачем (замовником) та «Tubular Solutions & Drilling Services» (Об'єднані Арабські Емірати) (підрядником) були укладені: договір від 24 жовтня 2008 року №UA/DRL/SER/10, відповідно до умов якого підрядник виконує технічне обслуговування обсадних труб та НКТ замовника; договір від 24 жовтня 2008 року №UA/DRL/SER/008, відповідно до умов якого підрядник виконує для замовника ловильні роботи. Умовами вказаних договорів було визначено, що роботи виконуються на обладнанні підрядника. Для виконання зазначених робіт підрядником було ввезено тимчасово на митну територію України необхідне обладнання згідно вантажних митних декларацій від 17 листопада 2008 року № 806000005/8/342229, від 02 грудня 2008 року № 806000005/8/342318, від 16 січня 2009 року № 806000005/8/340034, від 27 лютого 2009 року № 806000005/8/340276, від 23 лютого 2009 року № 806000005/8/340249, від 03 лютого 2009 року № 806000005/8/340120, від 13 квітня 2009 року № 806000005/8/340463, від 08 квітня 2009 року №806000005/8/340452, від 08 травня 2009 року № 806000005/8/340605, від 13 травня 2009 року № 806000005/8/340614, від 22 червня 2009 року № 806000005/8/340860, від 19 червня 2009 року № 806000005/8/340851, від 19 червня 2009 року № 806000005/8/340851, від 12 червня 2009 року № 806000005/8/340801, від 23 липня 2009 року № 806000005/8/341012, від 23 липня 2009 року № 806000005/8/341011, від 30 липня 2009 року № 806000005/8/341038, від 19 серпня 2009 року № 806000005/8/341189, від 14 серпня 2009 року №806000005/8/341152, від 05 серпня 2009 року № 806000005/8/341063, від 30 вересня 2009 року № 806000005/8/341518, від 01 вересня 2009 року № 806000005/8/341290, від 30 вересня 2009 року № 806000005/8/341519, від 02 грудня 2009 року № 806000005/8/341890, від 28 грудня 2009 року № 806000005/8/342036, за якими позивачем був сплачений на митниці податок на додану вартість у загальному розмірі 3176967,23 грн., у тому числі відповідно до місяця, в якому здійснювалось розмитнення: 203479,00 грн., 82773,57 грн., 155082,46 грн., 36815,43 грн., 30800 грн., 53589,26 грн., 137453,79 грн., 30,80 грн., 143068,71 грн., 1974,11 грн., 222931,61 грн., 27968,20 грн., 128811,02 грн., 16015,01 грн., 28408,49 грн., 84656,13 грн., 81522,68 грн., 340556,10 грн., 64,43 грн., 1501,81 грн., 86308,55 грн., 33738,55 грн., 184604,25 грн., 28993,54 грн., 781340,13 грн. Зазначені суми податку на додану вартість були включені позивачем до складу податкового кредиту у звітних місяцях розмитнення.

Між позивачем (замовником) та ОСОБА_5 (Нідерланди) (підрядником) був укладений договір від 05 серпня 2008 року № UA/DRL/SER/025, відповідно до умов якого підрядник виконує збірку та експлуатацію знімальних внутрішніх колонних гідравлічних пакерів для свердловини. Для виконання зазначених робіт підрядником було ввезено тимчасово на митну територію України необхідне обладнання згідно вантажної митної декларації від 02 грудня 2009 року № 806000005/9/341993. Позивачем був сплачений на митниці податок на додану вартість у сумі 80463,46 грн., який був включений ним до складу податкового кредиту грудня 2009 року.

Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Статтею 185 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що відповідно до мети переміщення товарів через митний кордон України запроваджуються такі види митного режиму, зокрема: імпорт, реімпорт, експорт, реекспорт, транзит, тимчасове ввезення (вивезення).

За визначенням, наведеним у статті 188 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), імпорт - це митний режим, відповідно до якого товари ввозяться на митну територію України для вільного обігу без обмеження строку їх перебування на цій території та можуть використовуватися без будь-яких митних обмежень.

У відповідності до статті 189 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ввезення товарів на митну територію України в режимі імпорту передбачає: подання митному органу документів, що засвідчують підстави та умови ввезення товарів на митну територію України; сплати податків і зборів, якими обкладаються товари під час ввезення на митну територію України відповідно до законів України; дотримання вимог, передбачених законом, щодо заходів нетарифного регулювання та інших обмежень.

Відповідно до підпункту 3.1.2 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорту) згідно з положеннями глав 29 - 30 Митного кодексу України. З метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюються операції з ввезення на митну територію України: об'єкта лізингу (крім повернення об'єкта оперативного лізингу, раніше наданого (вивезеного) лізингодавцем чи іншою особою за його дорученням з території України у митному режимі тимчасового вивезення (ввезення) для вільного обігу згідно з положеннями глави 34 Митного кодексу України).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи із змісту наведених положень, ввезення товарів з-за меж митного кордону України на підставі договору оренди з метою оподаткування прирівнюється до імпорту, а суми податку на додану вартість, сплачені при такому імпорті товарів, включаються до складу податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до підпункту 7.5.2 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті. Датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунку платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.

Згідно з підпунктом 7.2.7 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Отже, правовий аналіз норм Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави дійти висновку про те, що ввезення імпортного майна (в тому числі, об'єкту лізингу) для його використання на митній території України, є об'єктом оподаткування та має наслідком нарахування і сплату податку на додану вартість.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивачем був сплачений до бюджету податок на додану вартість при імпорті обладнання та устаткування на митну територію України.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що спірні операції по ввезенню на митну територію України на умовах оперативного лізингу обладнання підпадають під ознаки переміщення товарів через митний кордон України в режимі імпорту, що підтверджує право платника на збільшення розміру податкового кредиту з податку на додану вартість та подальше включення сплачених позивачем сум податку на додану вартість до складу від'ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Лохвицької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна