Справа № 814/4047/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

25 січня 2016 року Справа № 814/4047/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за

адміністративним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Проектний інститут «Украгроінжпроект», пр-т Миру, 34/1, м. Миколаїв, 54034
до відповідачаДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв, 54028
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.03.2013р. № , від 05.03.2013р. № ,
в с т а н о в и в:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Проектний інститут «Украгроінжпроект», звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області (далі - відповідач, ДПІ) № та № від 05.03.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновок відповідача про безтоварний характер правочинів позивача, зроблено без врахування наявності у нього всіх первинних документів, з якими Податковий кодекс України (далі - ПК України) пов'язує виникнення податкових зобов'язань. Вважає, що встановлення ДПІ у ланцюгу постачальників контрагентів позивача підприємств з ознаками фіктивності, не має значення для оцінки правовідносин позивача із безпосередніми контрагентами.

Відповідач позов не визнав, в запереченнях вказав на те, перевіркою позивача встановлено укладення ним договорів із суб'єктами господарювання, які в силу відсутності виробничих умов не могли виконати договірних зобов'язань перед позивачем, при цьому посилається на акти перевірок цих контрагентів, в яких, на його думку, зафіксовані обставини, які підтверджують ці висновки.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Суд вважає, що справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 04.02.2013 року по 07.02.2013 року ДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Проектний інститут «Украгроінжпроект» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року.

За результатами перевірки було складено Акт № 433/22-200/05515950 від 18.02.2013 року (далі - Акт перевірки, т. 1 арк. спр. 28 - 100), у якому були встановленні порушення позивачем:

- п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 з врахуванням пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 325707,00 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість у сумі 214573,00 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ оформлено податкові повідомлення-рішення:

- № від 05.03.2013 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 214573,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 107287,00 грн. (т. 1 арк. спр. 23);

- № від 05.03.2013 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грощового зобов'язання з податку на прибуток на 325709,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 162885,00 грн. (т. 1 арк. спр. 24);

Не погоджуючись з вищевказаним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з наступного.

В Акті перевірки ДПІ посилалась на порушення платником податку п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 з врахуванням пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, в результаті чого занижено суму доходу з інших джерел всього у сумі 443500,00 грн., в т.ч. за три квартали 2012 року занижено у сумі 443500,00 грн., у т.ч. за ІІІ квартал 2012 року занижено у сумі 443500,00 грн., в частині не віднесення до складу інших доходів доходи з інших джерел у вигляді вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку, а саме: Товариством не враховано до складу інших доходів суму безнадійної кредиторської заборгованості в розмірі 443500,00 грн.

Вказана сума заборгованості, на думку ДПІ, складається із кредиторської заборгованості за отриманні в 2008 році послуги по виконанню проектних робіт від постачальника ТОВ «Технопостачання сервіс ЛТД» в розмірі 131000,00 грн., та кредиторської заборгованості в розмірі 312500,00 грн. перед ТОВ «МД Технолоджис», яка виникла на підставі акту від 30.12.2009 року в рамках виконання договору на розроблення проектно-кошторисної документації № 2121 від 30.10.2009 року, укладеному між ТОВ «МД Технолоджис» та ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект».

Статтею 14 ПК України визначені ознаки безнадійної заборгованості.

Діюче законодавство передбачає переривання позовної давності у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Це підтверджується діями по визнанню боргу безпосередньо по відношенню до кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема, повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звірки розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. Так, в підтвердження існуючої заборгованості між ТОВ «Технопостачання сервіс ЛТД» та ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект» був підписаний Акт звірки взаєморозрахунків за серпень 2011 року.

Отже, зазначені дії свідчать про те, що кредиторська заборгованість за отриманні в 2008р. послуги по виконанню проектних робіт від постачальника ТОВ «Технопостачання сервіс ЛТД» в розмірі 131000,00 грн. на момент перевірки не набула статусу безнадійної заборгованості, а тому висновки ДПІ, щодо необхідності віднесення такої заборгованості до складу інших доходів - 03 ІД Декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2012р. є безпідставним та таким, що суперечить пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України.

Що стосується заборгованості у розмірі 312500,00 грн. перед ТОВ «МД Технолоджис», яка на думку ДПІ виникла в рамках виконання договору по розробці проектно-кошторисної документації від 30.10.2009 року за № 2121, суд зазначає наступне.

ДПІ посилається на необхідність врахування у складі інших доходів суми безнадійної кредиторської заборгованості в розмірі 312500,00 грн., виходячи із рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2012 року у справі № 5017/648/2012, згідно з якою ТОВ «МД Технолоджис» визнано банкрутом.

Між тим, з таким висновком не можливо погодитись, виходячи з того, що за правилами п. 135.1 ст.135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137 ПК України, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті, та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 ПК, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 ПК України.

Інші доходи згідно з пп. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 ПК України включають суми безнадійної кредиторської заборгованості. При цьому, датою отримання інших доходів є дата їх виникнення згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, якщо інше не передбачено нормами розділу ІІІ ПКУ (п. 137.16 ст. 137 ПКУ).

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року № 20, передбачено, що якщо на дату балансу раніше визнане зобов'язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Підпунктом «в» п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14ПК України встановлено, що безнадійною заборгованістю є заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. У постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією (ст.24 Закону). Ліквідатор з дня свого призначення, у межах своїх повноважень, пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту (ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи -банкрута. Копія цієї ухвали направляється органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а також власнику (органу, уповноваженому управляти майном), органам державної податкової служби за місцезнаходженням банкрута (ст. 32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Таким чином, суд вважає, що прийняття судом рішення про визнання боржника банкрутом не є підставою для визнання безнадійною заборгованості третіх осіб, за якою ліквідатор може пред'явити вимоги з приводу повернення дебіторської заборгованості банкруту. Заборгованість третіх осіб перед юридичною особою - банкрутом буде визнано безнадійною, якщо така заборгованість залишиться непогашеною на дату ліквідації банкрута. Суми безнадійної кредиторської заборгованості будуть включатись до складу доходів у звітному податковому періоді, у якому проведено ліквідацію суб'єкта господарювання - кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме виписки з ЄДР, ТОВ «МД Технолоджіс», державна реєстрація останнього була припинена лише 04.03.2013 року у зв'язку із визнанням його банкрутом. А тому висновки ДПІ щодо необхідності віднесення кредиторської заборгованості в розмірі 312500,00 грн. перед ТОВ «МД Технолоджис» до складу доходів ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект» за ІІІ квартал 2012 року є помилковим.

Також, в Акті перевірки ДПІ посилалось на порушення платником податку пп. 138.1.1, п. 138.1, п. 138.2, ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування у розмірі 1072865,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що під час перевірки працівникам ДПІ були надані акти виконаних робіт, якими підтверджувались факти надання робіт/послуг позивачу від контрагентів, а також видаткові, податкові та прибуткові накладні, які містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: найменування товару, виконаних робіт (наданих послуг), їх вартісне вираження, одиницю виміру, місце та дату складання, посади та підписи уповноважених сторін, відомості щодо місцезнаходження продавця та покупця відповідно, номер свідоцтва про реєстрацію платника податку позивача.

Первинні документи, надані платником податку ДПІ для перевірки відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є належними і допустимими доказами, що фіксують господарські операції та які є підставою для включення зазначених у них сум до складу витрат з податку на прибуток підприємств.

Договори, укладені між ТОВ Проектний інститут «Украгроінжпроект» та його контрагентами та акти виконаних робіт, посвідчують факти надання послуг за відповідними договорами, та не були визнані недійсними у встановленому чинним законодавством порядку.

За таких обставин витрати сформовані підприємством по господарським операціям, вчиненими з вищевказаними контрагентами, підтверджуються видатковими накладними та актами виконаних послуг, складеними відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В свою чергу відповідачем не заперечується правильність оформлення названих документів, які, на його думку, не підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Факт господарських операцій підтверджується наданими до справи первинними бухгалтерськими документами:

- по господарським операціям з ПП «Нольга» з постачання вікон в кількості 153,54 кв.м. та їх подальшого монтажу на загальну суму 105000,00 грн.: видаткова накладна № Н-000278 від 10.10.2011 року, податкова накладна № 42 від 10.10.2011 року, прибуткова накладна № ПН-0000057 від 10.10.2011 року, рахунок-фактура № Н-0000676 від 10.10.2011 року, акт № СФ-000141 від 18.10.2011 року про виконання робіт з монтажу вікон на загальну суму 25114,00 грн. в рамках виконання договору про надання послуг № 2637 від 04.10.2011 року; податкова накладна № 83 від 18.10.2011 року; рахунок-фактура № Н-0000678 від 18.10.2011 року; банківські виписки;

- по господарській операції з ТОВ «Гражданпромспецпрект» з надання інжинірингових послуг на загальну суму 15000,00 грн.: акт від 31.07.2011 року, податкова накладна № 31732 від 31.07.2011 року, рахунок-фактура від 28.07.2011 року, банківські виписки;

- по господарським операціям з ТОВ «Будівництво Укр-М» з надання послуг з ремонту кровлі та виконанню проектних робіт та проектно-кошторисної документації на загальну суму 207000,00 грн.: акт № Б-0356 від 24.10.2011 року, податкова накладна № 40 від 24.10.2011 року, рахунок-фактура № Б-0464 від 24.10.2011 ркоу, акт № Б-0414 від 30.11.2011 року, податкова накладна № 39 від 30.11.2011 року, рахунок-фактура № Б-0541 від 30.11.2011 року, акт № 1, податкова накладна № 33 від 18.10.2011 року, рахунок-фактура № Б-0463 від 18.10.2011 року, акт № Б-0466 від 30.12.2011 року, податкова накладна № 69 від 30.12.2011 року, рахунок-фактура № Б-0616 від 30.12.2011 року, банківські виписки;

- по господарській операції з ТОВ «Електромонтаж-Трейд» з постачання вікон в кількості 110,04 кв.м. на суму 57232,56 грн.: видаткова накладна № ЕТ-0000160 від 09.12.2011 року, прибуткова накладна № ПН-000066 від 09.12.2011 року, податкова накладна № 47 від 09.12.2011 року, рахунок-фактура № ЕТ-000186 від 09.12.2011 року, банківські виписки;

- по господарських операціях із ПП «Пояс Оріона» з постачання покриття для підлоги та плитки на загальну суму 179100,00 грн.: видаткова накладна № СФ-2186 від 15.05.2012 року, прибуткова накладна № ПН-0000041 від 15.05.2012 року, податкова накладна № 2186 від 15.05.2012 року, рахунок-фактура № СФ-21864 від 15.05.2012 року, видаткова накладна № СФ-2358 від 25.05.2012 року, прибуткова накладна № ПН-0000042 від 25.05.2012 року, податкова накладна № 2358 від 25.05.2012 року, рахунок-фактура № СФ-2358 від 25.05.2012 року, видаткова накладна № СФ-2384 від 29.05.2012 року, прибуткова накладна № ПН-0000043 від 29.05.2012 року, податкова накладна № 2384 від 29.05.2012 року, рахунок-фактура № СФ-2384 від 29.05.2012 року, квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт;

- по господарських операціях із ТОВ «Контекс» з постачання вікон в кількості 165,53 кв.м. та їх подальшого монтажу на загальну суму 132000,00 грн.: акт № СФ-0000063 від 30.01.2012 року, податкова накладна № 1330 від 30.01.2012 року, рахунок-фактура № СФ-0000063 від 30.01.2012 року, видаткова накладна № СФ-0000058 від 21.01.2012 року, податкова накладна № 1135 від 21.01.2012 року, прибуткова накладна № ПН-0000010 від 16.01.2012 року, видаткова накладна № СФ-0000042 від 16.01.2012 року, податкова накладна № 1028 від 16.01.2012 року, прибуткова накладна № ПН-0000011 від 21.01.2012 року, рахунок-фактура № СФ-0000042 від 16.01.2012 року, квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт;

- по господарській операції з ПП «Тісона» з надання послуг по розробці проектно-кошторисної документації «Реконструкція приміщення інфекційного відділення Очаківської ЦРЛ в м. Очакові» на загальну суму 5000,00 грн.: акт № СФ-000140 від 30.09.2011 року, податкова накладна № 603 від 16.09.2011 року, рахунок-фактура № СФ-066 від 16.09.2011 року, банківська виписка;

- по господарських операціях з ТОВ «Буланжері Трейд» з надання послуг з утеплення адміністративної будівлі на загальну суму 360000,00 грн.: акт № СФ-0000806 від 09.04.2012 року, податкова накладна № 806 від 09.04.2012 року, рахунок-фактура № СФ-000806 від 09.04.2012 року, акт № СФ-0000752 від 05.04.2012 року, податкова накладна № 752 від 05.04.2012 року, рахунок-фактура № СФ-000752 від 05.04.2012 року, акт №СФ-0000904 від 12.04.2012р.; податкова накладна №904 від 12.04.2012р.; рахунок-фактура № СФ-000904 від 12.04.2012 року, акт № СФ-0000943 від 17.04.2012 року, податкова накладна № 943 від 17.04.2012 року, рахунок-фактура № СФ-000943 від 17.04.2012 року, акт № СФ-0001064 від 20.04.2012 року, податкова накладна № 1064 від 20.04.2012 року, рахунок-фактура № СФ-0001064 від 20.04.2012 року, акт № СФ-0001126 від 24.04.2012 року, податкова накладна № 1126 від 24.04.2012 року, рахунок-фактура № СФ-0001126 від 24.04.2012 року, № СФ-0001296 від 30.04.2012 року, податкова накладна № 1296 від 30.04.2012 року, рахунок-фактура № СФ-0001296 від 30.04.2012 року, квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт;

- по господарських операціях з ТОВ «ЮГ-Інвест» із виконання ремонтно-оздоблювальних робіт на загальну суму 180000,00 грн.: акт №СФ-0001304 від 07.09.2012 року, податкова накладна № 240 від 07.09.2012 року, рахунок-фактура № СФ-8995 від 07.09.2012 року, акт № СФ-0001305 від 14.09.2012 року, податкова накладна № 241 від 14.09.2012 року, рахунок-фактура № СФ-8996 від 14.09.2012 року, акт № СФ-0001306 від 21.09.2012 року, податкова накладна № 242 від 21.09.2012 року, рахунок-фактура № СФ-8997 від 21.09.2012 року, акт № СФ-0001307 від 28.09.2012 року, податкова накладна № 243 від 28.09.2012 року, рахунок-фактура № СФ-8998 від 28.09.2012 року, банківські виписки.

Зазначені первинні документи були надані позивачем ДПІ під час проведення перевірки перевірки.

За правилами пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Оскільки господарські операції по контрагентам підтверджені належним чином оформленими первинними документами, підтверджений факт поставки товарів/послуг суд вважає, що позивачем правомірно підтверджені витрати на утримання основних засобів, інших оборотних активів.

В акті перевірки ДПІ посилається на те, що платником податку безпідставно сформований податковий кредит по операціям з контрагентами постачальниками, оскільки контрагенти не мають необхідним умов для здійснення господарських операцій, у них відсутні складські приміщення, власне майно, відсутні за місцем знаходження, у зв`язку із чим не підтверджений факт існування товару та його отримання.

Стаття 198 ПК України визначає порядок виникнення податкового кредиту, дата виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту. Вказаною статтею також визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту з ПДВ по операціям з його контрагентами.

Відповідач також звернув увагу суду на те, що управлінням УМП ДПА в Одеській області встановлено, що на протязі 2006-2011 років ОСОБА_1 за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою сприяння підприємством в ухиленні від сплати податків, транзиту та незаконному переведенню у готівку безготівкових коштів, організував створення низки підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Перша міська будівельна компанія», ПП «Антер Едвертайзінг», ТОВ «УММК», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект», які увійшли до складу «конвертаційного центру», за даним фактом була порушена кримінальна справа за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

Встановлені податковим органом будь-які факти незаконної діяльності контрагентів платника податків повинні оцінюватися судом з урахуванням можливої обізнаності позивача щодо таких обставин, або наявної у позивача реальної можливості з'ясувати їх.

Наведені в Акті перевірки результати перевірочної роботи по контрагентами позивача, з якими ДПІ пов'язує безтоварність операцій із позивачем були виявлені податковим органом вже після проведених позивачем з ними операцій.

Докази, які б підтвердили той факт, що позивач був обізнаний про обставини діяльності своїх постачальників в матеріалах справи відсутні. ДПІ не обґрунтовує наявність у позивача реальної можливості з'ясувати всі обставини діяльності його постачальників на момент проведення з ними операцій.

Стосовно доводів ДПІ про те, що ПП «Нольга» не мало можливості здійснювати операції з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Гарбол» та операції щодо продажу товарів (робіт, послуг), а господарські операції, які були задекларовані, є безтоварними, суд зазначає наступне.

З урахуванням приписів ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 71 КАС України, ДПІ повинна надати суду належні та допустимі докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем операції з придбання товарів (послуг) у вищевказаних контрагентів в реальності не виконувались, а мало місце лише перерахування позивачем на їх адресу коштів з метою завищення податкового кредиту без фактичного отримання від них товарів чи послуг. Але такі дії тягнуть за собою кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України для тих, хто їх вчиняє.

За відсутності доказів проведення посадовими особами чи представниками позивача фіктивних господарських операцій з вищевказаними контрагентами та при наявності належним чином оформлених первинних документів по операціям з ними, висновок ДПІ про завищення позивачем податкового кредиту за такими операціями не може вважатися законним та обґрунтованим.

Сам факт наявності господарських відносин з контрагентом, який порушує податкове законодавство, не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту чи валових витрат, оскільки платник податків може бути необізнаним стосовно таких порушень та дійсних намірів тих фізичних осіб, які представляють його контрагента.

Такий висновок узгоджується із правової позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 року по справі №21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Що стосується висновків ДПІ про неможливість проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання, суд виходить з того, що відповідно до п. 4.4. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України 22.04.2011 року № 236, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від підписання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Додаток 3 до вказаних Методичних рекомендацій містить зразок форми акта про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, згідно якого такий акт повинен містити тільки загальну інформацію про платника податків та фіксувати факт неможливості проведення звірки із зазначенням причин.

Отже, в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання не можуть бути викладені висновки про порушення норм податкового законодавства цим суб'єктом.

Також слід зазначити, що неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, а також, посилання на ознаки фіктивності, не може бути доказами того, що платник податку (позивач) порушив норми податкового законодавства. Перевірка, яка проводилась працівниками ДПІ була позаплановою документальною виїзною, а тому ДПІ мало можливість об'єктивно встановити реальність господарських операції, оскільки були надані усі необхідні первинні документи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законність та обґрунтованість прийнятих рішень. Натомість позивачем надано суду достатні доказів вобгрунтування своїх позовнх вимог.

У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.03.2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на

додану вартість на суму 214573,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 107287,00 грн. за порушення п. 185.1, ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.03.2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 325709,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 162855,00 грн. за порушення п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 з врахуванням пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1. п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI, із змінами і доповненнями.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.