Справа № 2а-6330/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2016 р. К/800/63117/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року по справі № 2а-6330/11

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського

управління юстиції,

Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та

Павлоградському районі Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року скасована постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2012 року. Ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо винесення вимоги про сплату боргу від 26 березня 2012 року у справі №Ф-129-У. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції від 30 листопада 2011 року №ВП-30161002.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і закрити провадження у справі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції від 30 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження №ВП-30161002 за вимогою про стягнення боргу (недоїмки зі сплати страхових внесків) Ф-129-У від 26 червня 2011 року з ОСОБА_4 1744,80грн.

Вважаючи, свої права порушеними, позивач звернулася до суду із вимогою скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 30 листопада 2011 року, яке проводиться на підставі вимоги про сплату боргу Ф-129-У від 29 червня 2011 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, як таке, що не відповідає положенням частини 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до частини 14 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та частини 15 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення територіального органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу є виконавчим документом.

Тобто, відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Скасовуючи постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2012 року та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, приймаючи вимогу №Ф-129-У від 29 червня 2011 року, були відсутні підстави для застосування частини 2, 3, 4 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 від 08 липня 2010 року частини перша-дев'ята статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2011 року виключені.

Суд касаційної інстанції не погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції, оскільки предметом розгляду даної справи є постанова державного виконавця від 30 листопада 2011 року про відкриття виконавчого провадження №ВП-30161002 за вимогою про стягнення боргу (недоїмки зі сплати страхових внесків) Ф-129-У від 26 червня 2011 року з ОСОБА_4 1744,80грн.

На час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця вимога Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про стягнення боргу (недоїмки зі сплати страхових внесків) Ф-129-У від 26 червня 2011 року була чинною.

Отже, в даному випадку, приймаючи оскаржуване рішення, суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

За наведених обставин постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції дійшов правильних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і відповідним чином застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року скасувати.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Загородній А.Ф.