Справа № 0870/3723/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ К/800/35246/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Державної митної служби України про скасування рішення про визначення митної вартості за касаційною скаргою Запорізької митниці Державної митної служби України (далі - Запорізька митниця) на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" в Запорізькому окружному адміністративному суді пред'явило позов до Запорізької митниці Державної митної служби України про скасування рішення про визначення митної вартості.

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці щодо митної оцінки товару від 04 січня 2011 року № 112000006/2011/000004/1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року апеляційну скаргу ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" задоволено.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Запорізької митниці №112000006/2011/000004/1 від 04 січня 2011 про визначення митної вартості товарів.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Запорізька митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржуване рішення суду у справі прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 01 вересня 2010 між ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (Покупець) та фірмою "International group (I.T.G) S.A." (Швейцарія) (Продавець) укладено контракт № ВП.1323.37515.10.80И, відповідно до умов якого Продавець взяв на себе зобов'язання продати та поставити на умовах DAF, кордон Польща -Україна, прикордонна станція Ізов, а Покупець оплатити та прийняти кокс грубий доменний кам'яновугільний.

На виконання умов Контракту у грудні 2010 року Продавець поставив товар загальною кількістю 839570 кг. За ціною 310,00 доларів США за тонну.

При митному оформленні товару, який був поставлений за умовами контракту, позивач подав митному органу вантажну митну декларацію (далі - ВМД) від 30 грудня 2010 року № 112030000/2010/033532 для митного оформлення вантажу у режимі "Імпорт".

Митна вартість товару декларантом була визначена відповідно до статей 266, 267 Митного кодексу України в розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості № 1) - 310,00 доларів США за тонну.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" були надані наступні документи: контракт від 01 вересня 2010 року № ВП.1323.37515.10.80И зі специфікацією № 1 до нього; ВМД від 30 грудня 2010 року № 112030000/2010/033532; рахунки-фактури від 09 грудня 2010 року № 276, від 13 грудня 2010 року № 277, від 14 грудня 2010 року №280; висновки з контролю якості від 14 грудня 2010 року № PGL/TC/DEW/345A/10, від 20 грудня 2010 року № PGL/TC/DEW/350A/10, від 20 грудня 2010 року № PGL/TC/DEW/351A/10; сертифікати походження від 11 грудня 2010 року № РL/МF/АЕ 0024976, від 13 грудня 2010 року № РL/МF/АЕ 0024977, від 16 грудня 2010 року № РL/МF/АЕ 0025010, від 18 грудня 2010 року № РL/МF/АЕ 0025015; Декларацію митної вартості-1 (далі - ДМВ-1) до ВМД від 30 грудня 2010 року № 112030000/2010/033532; висновок ДП "Держзовнішінформ" від 08 грудня 2010 року № 7/778; фактури від 11 грудня 2010 року № Р-13/34/2010, від 13 грудня 2010 року № Р-13/35/2010, від 15 грудня 2010 року № Р-13/36/2010, від 18 грудня 2010 року №Р-13/37/2010; експортні декларації країни відправлення; комерційний акт від 18 грудня 2010 року № 9331/2010; лист технічного відділу ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" від 15 жовтня 2010 року № 9-41/1094950; листи компанії "Іntertrading grоup (І.Т.G.)S.А." від 08 жовтня 2010 року № V 1366, від 30 листопада 2010 року № V 1408; технічну специфікацію виробника від 21вересня 2010 року № 95/199.

Не погоджуючись із визначеною позивачем вартістю товару та на підставі пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" від 20 грудня 2006 № 1766 (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) Запорізька митниця запросила ряд додаткових документів для визначення митної вартості, а саме: переклад копії вантажної митної декларації країни відправлення; договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; відповідна бухгалтерська документація (бухгалтерські документи, згідно з якими товар було знято з обліку зі складу відправника товару) та зазначено, що декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товару.

04 січня 2011 року декларантом на ДМВ-1 зроблений запис: "Додатково надаю копії ВМД країни відправлення, Договір з третіми особами надати неможливо, лист "Іntertrading grоup (І.Т.G.)S.А." від 09 листопада 2010 року № V 1394. Іншого на даний час надати нможливо".

З листа "Іntertrading grоup (І.Т.G.)S.А." від 09 листопада 2010 року № V 1394 вбачається, що постачальником відмовлено в наданні калькуляції вартості коксу від виробника, прайс - листа від виробника, договору з третіми особами, перекладу копії декларації у зв'язку з тим, що ця інформація є комерційною таємницею та не підлягає розголошенню.

Водночас, лист не містить відомостей щодо бухгалтерських документів, згідно з якими товар було знято з обліку зі складу відправника товару.

У зв'язку з відмовою декларанта від подання додаткових документів Запорізькою митницею прийнято рішення від 04 січня 2011 року №112000006/2011/000004/1 про визначення митної вартості коксу грубого кам'яновугільного доменного. При здійсненні митної оцінки був застосований метод № 3 визначення митної вартості товару за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів).

Як вбачається зі змісту прийнятого рішення підставами неприйняття митної вартості, визначеної декларантом, є те, що неможливо застосувати метод № 1 в зв'язку з відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, Метод №2 не застосований в зв'язку з невідповідністю (відмінністю) певних фізичних характеристик. Також зазначено, що консультація була проведена з декларантом, а при визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій з подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього ВМД від 30 грудня 2010 року № 112030000/0/33499.

Відповідно до положень статті 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

За приписами частини першої статті 260 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості, означає що вичерпавши усі можливості для встановлення рівня митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші методи. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначені митної вартості товару не можна використати, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статті 268 і 269 Митного кодексу України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статті 268 і 269 Митного кодексу України застосовуються інші методи. При цьому Митним кодексом України встановлено послідовне використання кожного із зазначених методів. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Виключення становлять методи 4 і 5, які можна використовувати - якщо неможливо застосувати метод 3 - у будь-якій послідовності на розсуд декларанта (стаття 266 Митного кодексу України). У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених стаття 273 Митного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при митному оформленні товару застосував метод № 1 визначення митної вартості товарів, що ввезені на митну територію. При цьому позивач визначив вартість товарів у сумі, яка дорівнює вартості товарів, визначеній умовами контракту, специфікацій, рахунків-фактур, виставлених інвойсів та інших документів постачальника.

Разом з цим, митний орган не висловив будь-яких зауважень щодо достовірності та змістовності поданих декларантом документів, що свідчить про те, що у митного органу не виникало обґрунтованих сумнівів стосовно правомірності визначеної декларантом митної вартості.

Крім того, відповідно до частини другої статті 262 Митного кодексу України порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 №1766, визначено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до пункту 11 цього Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Із змісту вказаної норми вбачається, що вона не зобов'язує позивача надати повний перелік документів відповідно до пункту 11 Порядку. Однак, вказує на те, що витребування таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем з самого початку були подані всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод оцінки №1).

Окрім того, вимога митного органу про надання додаткових документів повинна базуватись на наявності сумніву у достовірності поданих до митного оформлення документів та має бути обґрунтована, повинно бути зазначено, який саме документ витребовує митний орган та що він може підтвердити. При наявності одних лише сумнівів без їх обґрунтування такі дії є неправомірними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необґрунтованість оскаржуваного рішення митного органу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, підстав доля його скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги Запорізької митниці Державної митної служби України не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Державної митної служби України про скасування рішення про визначення митної вартості - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.