Справа № 810/5792/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року 810/5792/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О.,

при секретарі судового засідання Бончева О.С., за участю:

представника позивача - Шелковий І.В.,

представника відповідача - Юрченко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Овостар" до Київської митниці ДФС України про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповдальністю "Овостар" з позовом до Київської митниці ДФС України про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості від 16.06.2015 №125130005/2015/610054/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), заявив цей показник у деклараціях митної вартості, до яких додав документи, що її підтверджують згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, відповідач не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що під час здійснення митного контролю у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення документів, оскільки ці документи не містили всі складові митної вартості, внаслідок чого визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за шостим (резервним) методом вважає законним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає наступне.

01.04.2015 між компанією Sichuan JSDA Technology Co., Ltd (Продавець) та ТОВ «Овостар» (Покупець) був укладений контракт №MCP/CH-UKR/01012015, за умовами якого продавець зобов'язався продати та відвантажити покупцю Монокальцій фосфат, Лізин Гідрохлорид 98,5 % в кількості 6000 (шість тисяч) тонн.

Відповідно до п. 2.1 контракту загальна вартість товару становить суму вартості, яка зазначена в інвойсах та специфікаціях. Ціна включає в себе вартість тари, палетів, страхування товару, транспортування.

Згідно з п. 2.2 контракту валютою контракту є долар США.

Як убачається з інвойсу, сума контракту становить 53100 доларів США (п`ятдесят три тисячі сто).

За умовами п. 3.1 контракту поставка товару відбувається на умовах CIF порт Одесса (Інкотермс-2010).

Відповідно до довідки про транспортні витрати від 08.07.2015 №08-06-1 вартість перевезення товару до Одеського торгівельного порту становить 52521,00 грн.

Так, з метою транспортування товару по вищезазначеному контракту, на підставі раніше укладеного Договір №ОВ-17/09/14-8 від 17.08.2014 між ТОВ "Овостар" (Заказчик) та ТОВ "ДХЛ Логістика" (Виконавець), позивачем було здійснено розрахунок за поставку товару у сумі 154895,04 грн., що підтверджується рахунком - фактурою від 08.06.2015 №ODS00000537.

Судом встановлено, що у червні 2015 року з метою митного оформлення товару (Монокальцій фосфат, Лізин Гідрохлорид 98,5 % в кількості 6000 (шість тисяч) тонн) позивачем до Київської міської митниці ДФС була подана митна декларація №125130005/2015/544709 від 15.06.2015 (електронне декларування).

Митна вартість була заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було подано митному органу наступні документи згідно переліку, що зазначеного у графі 31 МД №125130005/2015/544709:

- Контракт від 01.04.2015 №MCP/CH-UKR/01012015 та Додаток до нього від 01.04.2015 №3;

- Інвойс JS-OVO0414;

- Довідка про транспортні витрати №08/06-14;

- Рахунок за надану транспортну послугу від 08.06.2015 №ODS00000537;

- Договір перевезення від 17.08.2014 №ОВ-17/09/14-8.

Розглянувши подані позивачем документи, митним органом не була визнана заявлена позивачем митна вартість товарів.

Зокрема, відповідач посилається на те, що підставою коригування митної вартості товару є:

1) відсутність документальних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару;

2) відсутність страхового полісу чи страхових документів, які підтверджують страхування вантажу;

3) позивачем не враховано вартість ящиків тари, упаковки, вартість робіт пов`язаних з пакуванням, витрати на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію.

Як вбачається з матеріалів справи, митними органами 15.06.2015 направлено позивачеві електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість:

- виписку з бухгалтерської документації;

- прайс-листи виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (акт виконаних робіт на транспортування, договір на перевезення та платіжне доручення з транспортною організацією відповідно до договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 17.09.2014 №013-17/09/14-8).

Відповідно до змісту листа ТОВ «Овостар» від 15.06.2015 №ОВ-16/06/15-783 позивач, у зв`язку з тим, що підготування додаткових документів займає 2-4 робочих дні, просив митний орган прийняти рішення без урахування термінів ст. 53 Митного кодексу України.

На підставі вищезазначених обставин Київською міською митницею ДФС в особі митного поста «Святошин» було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 №125130005/2015/610054/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого товару визначена за резервним методом.

Позивач, не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості, відповідно до якого митна вартість імпортованого товару визначена за резервним методом, звернувся до суду з даним позовом.

Слід зазначити, що підставами для коригування митної вартості за шостим (резервним) методом стали:

- відсутність документальних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару;

- відсутність страхового полісу чи страхових документів, які підтверджують страхування вантажу;

- не врахування позивачем вартості ящиків тари, упаковки, вартість робіт пов`язаних з пакуванням, витрати на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вказані норми кореспондуються з п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного суду України від 31.03.2015 у справах № 21-127а15 та № 21-53а15, яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень ч. 2 ст. 161 та ст. 244-2 КАС України.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до листа від 15.06.2015 №ОВ-16/06/15-783 не було надано перелік додаткових документів у зв`язку з тим, що підготування додаткових документів займає 2-4 робочих дні.

Тобто фактично позивач не підтвердив митну вартість імпортованого товару, а тому сумніви митного органу в правильності обчислення позивачем митної вартості імпортованого товару є обгрунтованими.

Так, відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Як встановлено судом, позивач не надав відповідачу пакет додаткових документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому застосувати перший метод визначення митної вартості для відповідача було неможливо, з чим суд погоджується.

Як убачається із заперечень відповідача, для визначення митної вартості товару останнім було застосовано одразу резервний метод у зв`язку неможливістю застосування попередніх методів.

Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача з огляду на наступне.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Системний аналіз зазначених норм приводить суд до висновку, що до прийняття рішення про застосування шостого методу, відповідач повинен був провести консультації та інші дії в межах своїх повноважень (зокрема по отриманню документів та відомостей) щодо можливості застосування кожного з 2 по 5 методів, та результатами яких така можливість була б обґрунтовано виключена.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. Так, Верховний Суд України зазначає, що у разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог статті 266 Митного кодексу України зобов'язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів. (постанови Верховного Суду України від 14.05.2013 у справі № 21-130а13, від 21.01.2011 у справі № 21- 56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11, від 03.07.2012 у справі № 21-197а12).

Натомість оскаржуване рішення містить формальну відсилку про неможливість застосування 2 - 5 методів визначення митної вартості через відсутність відомостей та без вказівки на вчинені дії щодо цих методів і зокрема - на дії по отриманню необхідних відомостей.

З норми ч.1 та ч.2 ст.64 Митного кодексу України слідує, що законодавець не розкриває змісту та порядку застосування шостого методу визначення митної вартості товарів, в той же час, наділяє відповідача повноваженнями розсуду визначати такий зміст і порядок. Виходячи з принципу правової визначеності та принципів обгрунтування, розсудливості та добросовісності, визначеними як умова правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, суд зауважує, що відповідач до винесення оскаржуваного рішення повинен був довести до позивача зміст та порядок застосування шостого (резервного методу).

Отже, відповідачем у справі не було ніяким чином доведено проведення дій щодо можливості застосування інших методів визначення митної вартості товару, окрім резервного.

За таких умов суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення, яке опосередковує застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості, - є необґрунтованим, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС України про корегування митної вартості товарів №125130005/2015/610054/2 від 16.06.2015.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Овостар" () сплачений ним судовий збір в сумі 1218(тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 19 лютого 2016 р.