Справа № 810/3838/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3838/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та проекту відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, що розташовані на території Київської області в межах Васильківського району, а саме Квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та Квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4; зобов'язання надати дозволи на розроблення проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, що розташовані на території Київської області в межах Васильківського району, а саме Квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та Квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4; визнати протиправними дії відповідача щодо не розгляду клопотань від 24.04.2015 р. та 25.02.2015 р. у місячний строк.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові ОСОБА_2 у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, що розташовані на території Київської області в межах Васильківського району, а саме квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального будівництва, орієнтовною площею 0,12 га, які знаходяться квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення, колегія суддів враховує положення ч. 1 ст. 195 КАС України, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції позивачем не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає підстав для апеляційного перегляду постанови Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині, яка не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.02.2015 р., позивач, шляхом направлення звернення засобами поштового зв'язку, звернувся із клопотаннями до відповідача з приводу надання йому дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 0,10 га кожна для індивідуального дачного будівництва та/або обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території Київської області в межах Васильківського району. Разом із клопотанням у якості додатків подано: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельних ділянок та копія паспорту.

Своїми листами від 09.04.2015 р. №№31-1-0.3-4107/0/17-15-сг та 31-10-0.3-4109/0/17-15 сг відповідач відмовив ОСОБА_2 у наданні дозволів з тих мотивів, що подані клопотання не відповідали ч. 6 ст. 118 ЗК України, в частині зазначення цільового призначення земельної ділянки та її орієнтовного розміру відповідно до норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України.

24.04.2015 р. позивач повторно направив відповідачу засобами поштового зв'язку клопотання про надання йому у власність земельних ділянок для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га та відповідно дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок на території Київської області, в межах Васильківського району квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

Листами 09.07.2015 р. №№ 31-10-0.31-930/0/38-15-сг та 31-10-0.31-929/0/38-15-сг відповідач відмовив позивачу у наданні таких дозволів, посилаючись при цьому на те, що до поданих клопотань додані графічні матеріали, які не дають можливості ідентифікувати місце розташування бажаних для відведення земельних ділянок. Крім того, з посиланням на п.3 ч.2 постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» №1051 від 17.10.2012 р., відповідач зазначив, що картографічною основою Державного земельного кадастру є ортофотоплани, та запропонував надати графічні матеріали та зазначення більш уточнених даних про місцезнаходження земельних ділянок, зокрема, найменування району, найближчого населеного пункту, орієнтовну відстань від нього, напрямок та інші орієнтири.

Позивач вважає, що відповідач відмовивши йому у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, порушив вимоги Земельного кодексу України, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у своїх листах не зазначено, передбачених положеннями Земельного кодексу України, підстав для відмови у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок, а відтак його дії в частині такої відмови є протиправними.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара (ст. 121 ЗК України).

Частиною 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із ч. 3 ст. 123 ЗК України, якою визначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Разом з тим, в листах Головного управління Держгеокадастру у Київській області мотивованої відмови у наданні позивачу дозволів на розроблення документації із землеустрою, з посиланням на причини такої відмови, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України - відповідачем не наведено.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові у наданні позивачу дозволів на розробку проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, що розташовані на території Київської області в межах Васильківського району, а саме квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 є протиправними.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати йому дозволи на розроблення проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, що розташовані на території Київської області в межах Васильківського району, а саме Квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та Квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу державної влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Проте, задовольняючи позов в частині зобов'язання відповідача надати позивачу дозволи на розроблення проектів землеустрою та відведення земельних ділянок, суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження Головного управління Держгеокадастру у Київській області, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд першої інстанції з метою належного захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача, повинен був прийти до висновку про необхідність зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути клопотання позивача про надання йому дозволу на розробку проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, які знаходяться на території Київської області в межах Васильківського району, а саме квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції в частині абзацу 3 резолютивної частини постанови є помилковим.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Київській області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

Керуючись статтями 160,195,196,198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області - задовольнити частково.

Змінити постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року, виклавши третій абзац резолютивної частини наступним чином:

«Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання йому дозволу на розробку проектів землеустрою та відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, які знаходяться на території Київської області в межах Васильківського району, а саме квартал 012, зона 02, КОАТУУ між земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4».

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.