Справа № 805/5006/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року справа №805/5006/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М., Сіваченко І.Г.,

секретар Челахова О.О.

за участю: позивач не з`явився,

представника відповідача Циря С.М., довіреність № 28/10-10 від 20.01.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі № 805/5006/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірними дій, стягнення суми неправомірно утриманих із заробітної плати податків та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

2 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною дії щодо утримання податків із заробітної плати з 17 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року, стягнення суми неправомірно утриманих із заробітної плати податків з 17 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року та моральної шкоди в сумі 1,00 грн. (а.с.3-6)

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час порушення прав позивача відсутні, оскільки відповідачем самостійно виконані його вимоги. Щодо відшкодування моральної шкоди, то судом першої інстанції зазначено, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин. (а.с.46-48)

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення яким визнати неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо утримання податків із заробітної плати з 17 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем при виплаті заробітної плати за вересень 2015 року не тільки порушено строки її виплати, які чітко встановлені законодавством України, а й неправомірно із заробітної плати утримано податки в розмірі 856,71 грн., які відповідачем самостійно сплачені під час судового розгляду справи, але це не є підставою для відмови у визнанні неправомірними дій, щодо утримання податків із заробітної плати. (а.с.50-53)

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, в задоволенні якої просив відмовити, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом Головного управління юстиції у Донецькій області № 654/6 від 07 травня 2014 року «Про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_1 » у зв`язку з вакантною посадою начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції покладено виконання обов`язків начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції на заступника начальника цього ж відділу ОСОБА_1 з 28 квітня 2014 року. Підставою для винесення зазначено наказу слугувало подання начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Могильного Ю.В. (а.с.8)

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 1982а/1 від 17.08.2015 року «Про увільнення від роботи на період мобілізації ОСОБА_1 » увільнено ОСОБА_1 , заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, на період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період але не більше одного року, зі збереженням робочого місця й посади, з виплатою компенсації у розмірі середнього заробітку протягом одного року, згідно статті 119 Кодексу законів про працю України. Підставою для винесення зазначеного наказу слугувало повідомлення Міністерства оборони України Першотравневий об`єднаний районний військовий комісаріат Донецької області № 1142 від 3 серпня 2015 року.(а.с.10)

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України військової частини № 1196 від 02 жовтня 2015 року міста Маріуполя, ОСОБА_1 (П-019171) з 17 серпня 2015 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (з місцем дислокації м. Маріуполь Донецької області) Східного регіонального управління (1 категорії). (а.с.9)

Згідно довідки про доходи № 04.2-14/1027 від 29.12.2015 року, ОСОБА_1 за період з 17 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року, нараховані наступні суми: за серпень 2015 року 1234,60 грн., за вересень 2015 року 2716,12 грн., всього 3950,72 грн., з яких утримано: єдиний соціальний внесок 240,99 грн., податок з доходів фізичних осіб 556,46 грн., військовий збір 59,26 грн., що також підтверджується розрахунковими листками за серпень вересень 2015 року. (а.с.37,11)

Як вважає заявник апеляційної скарги, судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про те, що оскільки відповідачем самостійно сплачена неправомірно утримана сума податків із заробітної плати в розмірі 856,71 грн., тому позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позову, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ встановлено що державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які заміщають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Приписами статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призиву, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52, пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Відповідно до абзацу и) підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, зокрема, сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За правилами частини 7 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 6 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 105 передбачено, що виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України.

Згідно з частиною 1 статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналізуючи встановлені обставини та норми законодавства, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з доводом апелянта щодо неправомірності дій відповідача щодо утримання податку із заробітної плати в сумі 856,71 грн.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те що на теперішній час відсутні порушення прав позивача, оскільки відповідачем самостійно виконано позовні вимоги, щодо сплати неправомірно утриманої суми податків із заробітної плати в розмірі 856,71 грн. колегія суддів вважає помилковим, оскільки сам факт повернення неправомірно утриманих цих коштів, який встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами не є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Як вбачається з матеріалів справи, повернення коштів позивачу відбулося вже після звернення до суду із цим адміністративним позовом.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення неправомірно утриманої суми податків із заробітної плати за період з 17 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 856,71 грн., оскільки відповідачем вимоги позивача в даній частині виконані.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки позивачем не надано доказів настання наслідків від зазначених неправомірних дій відповідача у вигляді моральної шкоди, не відмативований її розмір, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду позивачем доведена неправомірність дій відповідача, щодо утримання податку із заробітної плати в розмірі 856,71 грн., проти чого не заперечував відповідач.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнята постанова з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду, що є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі № 805/5006/15-а задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі № 805/5006/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірними дій, стягнення суми неправомірно утриманих із заробітної плати податків та стягнення моральної шкоди скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірними дій, стягнення суми неправомірно утриманих із заробітної плати податків та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо утримання податків із заробітної плати ОСОБА_1 з 17 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 лютого 2016 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 25 лютого 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко