Справа № 521/11188/15-а
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/233/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» лютого 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Громадської організації «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом» до ОСОБА_1 міського голови, за участю Департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради про визнання невідповідним законодавству та недійсним з дати прийняття розпорядження ОСОБА_1 міського голови від 18.05.2015 № 430,-

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом» звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати невідповідним законодавству та скасувати розпорядження ОСОБА_1 міського голови від 18.05.2015р. № 430 «Про скасування підпункту 3,2 п. З розпорядження ОМР від 25.09 1996р. № 933. При цьому посилається на те, що згідно розпорядження виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради народних депутатів від 25 вересня 1996 року № 933р підпунктом 3.2 пункту 3 на баланс ОСОБА_1 регіональному обєднанню інвалідів з дитинства, що страждають на цукровий діабет (на теперішній час Громадська »організація «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом») було передано приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, 1/3.18.05.2015 року. Однак, 18.05.2015 року ОСОБА_1 міський голова розпорядженням № 430 скасував п.п. 3.2. п. 3 розпорядження міського голови від 25 вересня 1996 р. № 933,чим порушив охоронювані Конституцією України та Законами України права і законні інтереси щодо соціального захисту прав інвалідів - дитинства з діабету,оскільки прийняв таке розпорядження без

без згоди позивача, лишив позивача права надати пояснення та захистити його позицію під час розгляду виконавчим органом ОСОБА_1 міської ради питання безпідставного вилучення законно наданого приміщення для виконання статутних цілей товариства інвалідів - діабетиків. Тому позивач вважає зазначене розпорядження невідповідним законодавству та таким яке підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 міського голови в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. При цьому посилається на те, що надання майна комунальної власності в оренду врегульовано Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року, відповідно до якого, зокрема ст. ст. 2, 9 підставою надання в оренду комунального майна є укладений договір оренди. Однак договір оренди комунального майна, а саме нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, 1/3, між громадською організацією «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом» та уповноваженим органом місцевого самоврядування територіальної громади м. Одеси не укладався. Таким чином, вимога позивача про визнання оскаржуваного розпорядження ОСОБА_1 міського голови протиправним не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи Департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради в судовому засіданні позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно розпорядження від 25 вересня 1996 року № 933р підпунктом 3.2 пункту 3 виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради народних депутатів на баланс ОСОБА_1 регіональному обєднанню інвалідів з дитинства, що страждають на цукровий діабет було передано приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, 1/3.

18.05.2015 року розпорядженням ОСОБА_1 міського голови №430, було скасовано підпункт 3.2 пункту 3 розпорядження ОСОБА_1 міського голови від 25.09.1996 року № 933 «Про передачу в оренду приміщень нежитлового фонду».

Відповідно рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009, органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до п. п. 10.2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року №7 скасування акта субєкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Виходячи з викладеного, було породжено правові наслідки з моменту прийняття такого рішення, а саме скасовано підпункт 3.2 пункту 3 розпорядження міського голови від 25.09.1996 року № 933 «Про передачу в оренду приміщень нежитлового фонду» як такий, що не відповідає вимогам законодавства України та передано в управління департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради нежитлові приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, 1/3.

Згідно з припасами ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно зі ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Основним законом України, що визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, і установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції,

можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно до ст.. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

У відповідності до ч.1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», Повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання.

Відповідно до пунктів 14, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства та видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Крім того, відповідно до пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 06.06.1999 року N 7-рп/99 міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема, представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).

З оскаржуваного розпорядження ОСОБА_1 міського голови вбачається, що підставою його прийняття та відповідно скасування підпункту 3.2 пункту З розпорядження ОСОБА_1 міського голови від 25.09.1996 року № 933 є відсутність правових підстав надання нежитлового приміщення громадській організації «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом» в оренду без дотримання порядку та умов такої передачі визначених Законом України «Про оренду державного та комунального майна»

Аналогічного правового висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 03.06.2008 року у справі № К-572/07.

Так, надання майна комунальної власності в оренду врегульовано Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року, відповідно до якого, зокрема ст. ст. 2, 9 підставою надання в оренду комунального майна є укладений договір оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди комунального майна, а саме нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, 1/3, між громадською організацією «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом» та уповноваженим органом місцевого самоврядування територіальної громади м. Одеси не укладався.

Таким чином, розпорядження від 25.09.1996 року №933, п.п 3.2 п. 3 передбачало передачу нежитлового приміщення позивачу у користування позивачеві,однак не породило правових наслідків у вигляді правомірного користування комунальним майном, як то передбачається вимогами профільного закону. Тому, підстав отримання вказаного обєкту нерухомого майна, а саме укладеного договору оренди так і не виникло.

Згідно до приписів ч. 7 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Таким чином, видаючи оскаржуване розпорядження міський голова, маючи право представляти територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з громадськими організаціями, зокрема з приводу управління комунальним майном, діючи в інтересах територіальної громади м. Одеси, перед якою він відповідає, видав розпорядження, яким усунув підставу знаходження відповідного нежитлового приміщення у фактичному та неправомірному користуванні позивача, чим ослаблювалося економічне становище територіальної громади.

Тому, вимога позивача про визнання оскаржуваного розпорядження ОСОБА_1 міського голови протиправним не підлягає задоволенню, оскільки вказаним рішенням не було породжено правових наслідків, в тому числі порушення прав чи інтересів позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з вимог вказаних норм права КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, належними та допустимими доказами.

Під час розгляду даного адміністративного позову судом не встановлено, яким чином порушуються права чи інтереси Громадської організації «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом», розпорядженням міського голови № 430 від 18.05.2015р., адже вказане розпорядження направлено на усунення порушення чинного законодавства та сприяння економічного становища територіальної громади.

Окрім того, не позбавляє позивача права звернутися до органу місцевого самоврядування для укладення відповідного договору оренди зазначеного приміщення у відповідності до чинного законодавства України.

Отже, при прийнятті оскаржуваного розпорядження ОСОБА_1 міського голови діяв на законних підставах в межах своїх повноважень, тому будь-яких правових підстав для задоволення позову не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,8,11,17,86, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Громадської організації «Одеське регіональне товариство інвалідів з дитинства, страждаючих сахарним діабетом» до ОСОБА_1 міського голови, за участю Департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради про визнання невідповідним законодавству та недійсним з дати прийняття розпорядження ОСОБА_1 міського голови від 18.05.2015 № 430 залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до ОСОБА_1 адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

11.02.16