Справа № 816/4448/15
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 р.Справа № 816/4448/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника позивача Терези Ю.О.

представника відповідача Пилипенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2015р. по справі № 816/4448/15 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мусіївське» звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, в якому просило суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 року №, винесене відповідачем, в частині визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 181380,00 грн., у тому числі 120920,00 грн. - основне зобов'язання та 60460,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (а.с.5-24 т.1)

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 року задоволено адміністративний позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. (а.с.226-239 т.4)

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, відповідач, Хорольська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 року по справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача під час апеляційного розгляду справи та у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, проти доводів апеляційної скарги заперечував та наполягав на залишенні її без задоволення.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, СТОВ «Мусіївське» (код за ) у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа з 25.02.2000 року, перебуває на податковому обліку в Хорольській ОДПІ та як сільськогосподарське підприємство зареєстроване суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. (а.с.187-188, 230 т.1, а.с.32-34 т.3)

Згідно з довідкою № 597396 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої відділом статистики у Хорольському районі Головного управління статистики у Полтавській області, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД-2010: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.19 Вирощування інших однорічних та дворічних культур, 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів, 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід, 01.43 Розведення коней та інших тварин родини конячих. (а.с.231 т.1)

При нарахуванні та сплаті ПДВ за період, який перевірявся, позивач застосував спеціальний режим оподаткування, передбачений ст. 209 Податкового кодексу України.

За наслідками позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дослідження ризиків неповного декларування ПДВ до сплати в бюджет, безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ, правомірності перебування на спеціальному режимі оподаткування у сфері сільського господарства, а також дотримання інших вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року податкоим органом складено акт від 10.06.2015 року №385/22/03770359. (а.с.47-115 т.1), яким встановлено порушення позивачем податкового законодавства:

- п.187.1 ст.187 та ст.209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість загальної (бюджетної) декларації за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року в сумі 4581,00 грн. (у цій частині позивачем не оспорюються висновки податкового органу);

- пп.198.5, 198.6 ст.198, пп.201.1, 201.7 ст.201, п.11 підрозділу 2 розділу ХХ та ст.209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість декларації спеціального режиму оподаткування, що підлягає нарахуванню та залишається у власності сільськогосподарського підприємства, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року в сумі 120920,00 грн, у тому числі за: січень 2013 року в сумі 1329,00 грн.; лютий 2013 року - 762,00 грн.; квітень 2013 року - 2462,00 грн.; липень 2013 року - 631,00 грн.; серпень 2013 року - 14453,00 грн.; вересень 2013 року - 5137,00 грн.; жовтень 2013 року - 759,00 грн.; листопад 2013 року - 1782,00 грн.; грудень 2013 року - 1309,00 грн.; січень 2014 року - 1856,00 грн.; березень 2014 року - 1065,00 грн.; квітень 2014 року - 47965,00 грн.; травень 2014 року - 10895,00 грн.; червень 2014 року - 18942,00 грн.; серпень 2014 року - 2229,00 грн.; вересень 2014 року - 2035,00 грн.; жовтень 2014 року - 1790,00 грн.; листопад 2014 року - 3544,00 грн.; грудень 2014 року - 1975,00 грн.

За наслідками розгляду заперечення до акту перевірки Хорольською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області висновки проведеної перевірки залишено без змін (а.с.121-125 т.1)

На підставі акту перевірки позивача контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100» у загальному розмірі 188248,50 грн., у тому числі: 125499,00 грн. за основним платежем та 62749,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. (а.с.116-117 т.1, а.с.119 т.3)

Податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 року № в частині збільшення податкових зобовязань на загальну суму 6871,50 грн., з яких 4581,00 грн. основний платіж та 2290,50 грн. штрафні (фінансові) санкції, що пов'язане з встановленням порушення п.187.1 ст.187 та ст.209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість загальної (бюджетної) декларації за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, позивачем не оскаржується.

СТОВ «Мусіївське» не погодився з податковим повідомленням-рішенням у частині збільшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 181380,00 грн., з яких 120920,00 грн. основне зобов'язання та 60460,00 грн. штрафні (фінансові) санкції, та звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов СТОВ «Мусіївське», суд першої інстанції виходив з того, що настання негативних наслідків у виді загибелі врожаю не може бути підставою для визнання операції з проведення посіву з метою вирощування врожаю як операції, що не є господарською. Відтак, господарські операції зі списання загиблих посівів (врожаю) та нарахування з них ПДВ сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування не відображаються в загальній податковій декларації з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Також, суд першої інстанції відмітив, що податкові накладні, видані позивачу його контрагентами у зв'язку з придбанням товарів, оформлені належним чином та вони не підлягали включенню до Єдиного реєстру податкових накладних, оскільки в абз.7 п.11 підрозділу 2 Розділу XX Податкового кодексу України мова йде про не про всі імпортні товари, а тільки про товари, придбані платником податків безпосередньо у імпортерів, тобто в результаті господарської операції щодо ввезення на митну територію України вказаних товарів.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що при розгляді справи було підтверджено господарські операції позивача із контрагентами належним чином оформленими первинними документами, в тому числі належним чином оформленими податковими накладними. Додатково, суд першої інстанції наголосив, що окремий недолік податкової накладної сам по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення податкової накладної сили звітного податкового і одночасно розрахункового документа, відтак, для позбавлення покупця права на формування податкового кредиту.

Колегія суддів, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем під час проведення перевірки позивача зроблено висновок про порушення останнім вимог п.198.5 ст.198 та ст.209 Податкового кодексу України, внаслідок чого відбулось заниження податкових зобов'язань по податку на додану вартість за квітень 2014 року в сумі 25248,67 грн. (а.с.53, 56 т.1)

З акта перевірки вбачається, що перевіряючими не заперечується факт придбання позивачем насіння (пшениці озимої) у ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» на підставі договору від 01.02.2011 року №22/0311/27 (а.с.1-3 т.3) та його використання виключно для проведення посіву з метою вирощування врожаю. Відтак, діяльність позивача з проведення посіву була спрямована на отримання доходу в межах власної господарської діяльності.

Дана господарська операція з придбання та використання у власній господарській діяльності насіння підтверджується видатковою накладною № 5435 від 30.09.2013 року, податковою накладною № 144/2 від 30.09.2013 року, платіжними дорученнями, актом витрати насіння і садильного матеріалу № 29. (а.с.4-9 т.3)

Відповідно до актів від 23.03.2014 року комісією проведено обстеження посівів озимої пшениці на зерно в полі № 1 Матяшівка на площі 91 га та в полі № 2к-3к с.1 площею 37 га, № 1 с1 площею 76 га. У ході обстеження встановлено вимерзання рослин та комісією запропоновано посіви озимої пшениці на площі 91 га та 113 га відповідно списати, площі пересіяти ярим ячменем. (а.с.13-14 т.3)

Списання посівів озимої пшениці підтверджується актом від 01.04.2015 року. (а.с.10 т.3) та даними Державних статистичних спостережень за ф.№4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2014 року», відповідно до яких врожай озимих культур повністю загинув а площах 91 га - у Лубенському районі, 113 га - у Хорольському районі( ос.с.199-213 т.1)

Згідно даних бухгалтерського обліку списання зерна відображено проводками Др 947 (витрати в межах природного убутку) Кр 2311 (виробництво: озима пшениця) 22604,53 грн, Др 947 (витрати в межах природного убутку) Кр 2311 (виробництво: озима пшениця) 45510,86 грн та Др 947 (витрати в межах природного убутку) Кр 2311 (виробництво: озима пшениця) 58127,95 грн.

Компенсацій за пошкоджений (знищений) врожай (сільськогосподарську продукцію) СТОВ «Мусіївське» не отримано, проти чого сторони не заперечують.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.187.1 ст.187 Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цьогоКодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з п.198.5 ст.198 Кодексу платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку..

Положеннями п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України визначено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до п.209.7 ст.209 Кодексу сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

До діяльності у сфері сільського господарства відповідно до п.п.209.15.2 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України відносяться, зокрема, виробництво продукції рослинництва, а саме рослинних культур, а також вирощування фруктів та овочів, квітів та декоративних рослин (у відкритих або закритих ґрунтах), грибів, насіння, прянощів, саджанців та водоростей, а також їх обробка, переробка та/або консервація.

Відповідно до п.6 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 13.11.2013 року № 678 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 року за № 2094/24626, який діяв до 01.12.2014, платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, подають податкову декларацію з ПДВ (скорочену), що є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

Отже, положеннями Податкового кодексу України не поставлено віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту в залежність від результатів господарської діяльності підприємства, отримання відповідного комерційного зиску, а також від можливості реалізації виготовленої продукції.

Таким чином, якщо у зв'язку зі знищенням (загибеллю) врожаю, суб'єктом спеціального режиму оподаткування компенсації не отримано, то такий суб'єкт повинен здійснити операцію зі списання товарів/послуг, що були використані для вирощування таких посівів (насаджень) та при придбанні яких було сформовано податковий кредит. У податковому періоді, в якому відбувається таке списання товарів/послуг, використаних для вирощування знищених посівів (насаджень), здійснюється перерахунок податкового кредиту, шляхом нарахування умовних податкових зобов'язань в податковій декларації з ПДВ (скороченій), оскільки такі товари/послуги не можуть бути використані в оподатковуваних операціях.

Відтак, господарські операції зі списання загиблих посівів та нарахування з них ПДВ сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, не відображаються в загальній податковій декларації з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем під час проведення перевірки позивача, посилаючись на виявлені в базі даних «Податковий блок» розбіжності та відсутність податкових накладних, зроблено висновок про порушення останнім вимог п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого відбулось завищення податкового кредиту по податку на додану вартість скороченої Декларації спеціального режиму оподаткування в сумі 21981,22 грн. (а.с.67-68 т.1)

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу..

Згідно з п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 Кодексу не відносяться до додаткового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається із наданих позивачем виписаних контрагентами СТОВ «Мусіївське» податкових накладних, вони оформлені з дотриманням вимог статті 201 Податкового кодексу України. (а.с.58-90 т. 4)

Відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем положень пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України на суму 22434,68 грн., оскільки, на думку податкового органу, СТОВ «Мусіївське» неправомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми по операціям з поставки товарно-матеріальних цінностей, що були ввезені на митну територію України та підакцизного товару, при цьому податкові накладні були не зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних. (а.с. 68 т.1)

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках відповідні обов'язкові реквізити.

Згідно з п.201.6 ст.201 Кодексу податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.11 підр.2 розд. XX Кодексу податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних. Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній. До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

При цьому, слід відмітити, що відповідно до п.п.14.1.211 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ввезення товарів на митну територію України це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

На підтвердження права формування податкового кредиту в матеріалах справи містяться: договір №РМ-0031/13 від 14.01.2013 року, укладений із Кременчуцькою філією ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» на виконання метрологічних робіт (послуг); податкову накладну № 306/1 від 24.01.2013 року; платіжне доручення від 24.01.2013 року; акт здачі-приймання робіт № 13-00184/М від 11.02.2013 року. При цьому, крім вартості послуг з повірки вагів автомобільних понад 30 т до 60 т до акта здачі-приймання робіт включені витрати з використання спецавтотранспорту та вартість бензину. (а.с.91-95, 208 т.4)

Колегія суддів звертає увагу, що у податковій накладній у графі «Номенклатура» вказано не «Бензин» як товар, а саме «Вартість бензину ЗІЛ ВЛ-2 145-92 СН, 145-93СН». Вказане підтверджує, що предметом договору в даному випадку було придбання позивачем не підакцизних товарів, а саме додаткових послуг у вигляді використання спецавтотранспорту.

Також, в матеріалах справи містяться:

- договір купівлі-продажу товарів від 28.03.2013 року № 130087, укладений із ТОВ «СЕЛМ АГРО» (продавець), згідно якого контрагент передає у власність СТОВ «Мусіївське» (покупець) сільськогосподарську техніку, запасні частини до автотракторної техніки в асортименті, кількості та за ціною, зазначених у накладних; податкову накладну № 80 від 16.04.2013 року та видаткову накладну № САо-00000229 від 24.04.2013року на поставку гідроциліндра «Джон Дір»; платіжне доручення від 16.04.2013 року; (а.с.96-100, зв.б.208 т.4)

- договір поставки № 4 від 11.01.2013 року, укладений із ТОВ «Агрозапчастина-Лубни» (постачальник), згідно якого контрагент зобов'язується систематично доставляти і передавати у власність визначений цим договором товар, окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що зазначаються в накладних, які є невід'ємною частиною договору; податкову накладну № 37 від 09.08.2013 року та видаткову накладну від 12.08.2013 року на поставку підсилювача гальм вакуумного; платіжні доручення від 08.08.2013 року; (а.с.101-110, 209 т.4)

- договір № 19/01- ЦП/2 від 03.01.2006 року, додаткову угоду № 1 від 29.12.2006 року, додаткову угоду №3 від 03.06.2008 року, укладені із ТОВ «Агропромислове обєднання «Цукровик Полтавщини» (продавець), згідно яких контрагент зобов'язався передати у власність позивача товарно-матеріальні цінності (зокрема, сільськогосподарську техніку, запасні частини до сільськогосподарської техніки), а найменування товару, загальна сума та ціна за одиницю, кількість, номенклатура, асортимент товару визначаються у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору; податкові накладні № 87 від 09.08.2013 року, № 100 від 12.08.2013 року та видаткові накладні № 1068 від 09.08.2013 року, № № 1075 від 12.08.2013 року на поставку, в тому числі, супорту 1312969С1, шестерні 194194С1 та фільтра паливного МХ340; платіжне доручення від 16.04.2013 року; (а.с.111-122, зв.б.209, 210 т.4)

- договір №00027 від 05.02.2013 року, укладений із ТОВ «Експосервіс трейд» (постачальник), згідно якого контрагент зобов'язався передати у власність позивача металопродукцію, а асортимент, кількість та інші індивідуально визначені відомості про товар визначаються у накладних, які є невід'ємною частиної угоди; податкову накладну №116 від 28.08.2013 року та видаткову накладну від 28.08.2013 року на поставку профнастилу К-з5 поліестер; платіжне доручення від 29.08.2013 року; (а.с.123-127, зв.б.210 т.4)

- договір № 47 від 27.02.2013 року, укладений із ТОВ «Агромеханік» (постачальник), згідно якого контрагент зобов'язується поставити запасні частини до сільськогосподарської техніки, витратні матеріали та аксесуари, а найменування товару, кількість товару, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, марками, типами, розмірами та додаткові до комплекту вироби відображаються у видаткових накладних; податкову накладну № 57 від 09.08.2013 року та видаткові накладні № 1559 від 16.08.2013 року, № 1848 від 23.09.2013 року, №1876 від 27.09.2013 року, № 1856 від 24.09.2013 року; платіжне доручення від 08.08.2013 року №6; (а.с.128-137 т.4)

- договір № 1169 від 15.03.2013 року, додатки №1, 2, 3 та 4 до договору, укладені із ТОВ «Агрозахист Донбас» (продавець), згідно яких контрагент зобов'язався поставити покупцю засоби захисту рослин, найменування, асортимент і кількість якого зазначаються у додатках до договору; податкову накладну № 2146 від 22.04.2013 року та видаткову накладну № 3740 від 22.04.2013 року на поставку засобу Дікопур Ф600 (виробник «Нуфарм») у кількості 750 л; платіжне доручення від 25.04.2013 року; (а.с.138-149 т.4)

- договір поставки № 3 від 06.01.2014 року, укладений із ТОВ «Агрозапчастина-Лубни» (постачальник), згідно якого контрагент зобов'язується систематично поставляти і передавати у власність визначений цим договором товар, окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що зазначаються в накладних, які є невід'ємною частиною договору; податкову накладну № 37 від 11.04.2014 року та видаткову накладну № 529 від 11.04.2014 року на поставку фари протитуманної; платіжні доручення від 24.04.2014 року. (а.с.149-157 т.4)

У вказаних договорах, податкових та видаткових накладних відсутні посилання на те, що товар, який придбається позивачем, має імпортне походження, так само не вказується і країна походження товарів.

Враховуючи, що положення пункту 11 підрозділу 2 Розділу XX Податкового кодексу України стосуються господарських операцій щодо ввезення товарів на митну територію України, колегія суддів дійшла висновку, що податкові накладні видані у зв'язку з придбанням позивачем вищевказаних товарів, оформлені належним чином та вони не підлягали обов'язковій реєстрації у Єдиномй реєстрі податкових накладних.

Щодо порушень позивачем положень п.198.6 ст.198, пп.201.1, 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит по податку на додану вартість на 51254,00 грн , податковий орган зазначає, що податкові накладні містять недоліки, у зв'язку з чим на підставі таких накладних відповідні суми податку на додану вартість не можуть бути включені до податкового кредиту (а.с.69 т.1)

Проте, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, СТОВ «Мусіївське»(покупець) укладено із ТОВ «Агропромислове обєднання «Цукровик Полтавщини» (продавець) договір № 19/01- ЦП/2 від 03.01.2006 року та додаткові угоди № 1 від 29.12.2006 року, №3 від 03.06.2008 року, згідно яких контрагент зобов'язався передати у власність позивача товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція, насіння, мінеральні добрива, засоби захисту рослин, паливно-мастильні матеріали, сільськогосподарська техніка, запасні частини до сільськогосподарської техніки, обладнання цукрової промисловості, запасні частини до такого обладнання, вапно, цукор пісок, меляса бурякова, жом сирий, жом сухий та інше), а найменування товару, загальна сума та ціна за одиницю, кількість, номенклатура, асортимент товару визначаються у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору; (а.с.111-113, 121-122, 158-159 т.4)

На підтвердження здійснення господарської операції та виконання умов договору позивачем надано до суду:

- податкові накладні № 160 від 13.03.2014 року, № 141 від 14.03.2014 року, №185 від 18.03.2014 року, № 186 від 19.03.2014 року, № 192 від 21.03.2014 року, № 194 від 21.03.2014 року, № 342 від 26.03.2014 року, № 138 від 01.04.2014 року; (а.с.161-169 т.4)

- видаткові накладні № 306 від 14.03.2014 року, № 339 від 19.03.2014 року, № 343 від 19.03.2014 року, № 354 від 21.03.2014 року, № 356 від 21.03.2014 року, № 422 від 27.03.2014 року, №464 від 01.04.2014 року, № 549 від 09.04.2014 року, № 555 від 10.04.2014 року, № 556 від 10.04.2014 року, № 557 від 10.04.2014 року, № 494 від 11.04.2014 року, № 586 від 11.04.2014 року, № 587 від 11.04.2014 року, № 588 від 11.04.2014 року, № 589 від 11.04.2014; (а.с.175-191 т.4)

- платіжні доручення від 13.03.2014 року, 18.03.2014 року, від 21.03.2014 року, від 26.03.2014 року, від 01.04.2014 року. (а.с.170-174 т.4).

Також, позивачем вказано, що відображена в акті перевірки податкова накладна № 3 від 31.03.2014 року, контрагентом ТОВ «АПО «Цукровик Полтавщини» позивачу не видавалася, а тому податковий кредит на підставі даної податкової накладної не формувався.

Колегія суддів звертає увагу, що податковий орган вказує, що відповідні податкові накладні не містять відокремленої вартості по частці товарів, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів та відсутні додатки до податкових накладних, в яких би вони зазначались. лише на такий недолік податкових накладних, як зазначення у графі податкової накладної «номенклатура» словосполучення «товари в асортименті», щодо наявності у даних податкових накладних інших недоліків відповідачем не зазначається.

Приписами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України встановлено обов'язкові реквізити, які зазначаються в окремих рядках податкової накладної, серед яких є опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

В той же час, окремий недолік податкової накладної сам по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення податкової накладної сили звітного податкового і одночасно розрахункового документа, а відтак позбавлення покупця права на формування податкового кредиту.

При цьому, контрагентом позивача при наданні податкових накладних додержані вимоги статті 201 Податкового кодексу України, заповнені всі необхідні графи документа, у тому числі вказано, що предметом оподатковуваної господарської операції є товари в асортименті.

Таким чином, виходячи із приписів чинного законодавства, зазначення в графі 3 податкових накладних найменування товару як «товари в асортименті» не змінює сутності господарських операцій, у зв'язку зі здійсненням яких податкові накладні видані.

Враховуючи викладене, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.2 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Законом України «Про судовий збір», в редакції після 1 вересня 2015 року податковий орган не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Ухвалою судді апеляційної інстанції від 01.02. 2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

В силу положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 2992,77 грн. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2015р. по справі № 816/4448/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судовий збір у розмірі 2992 грн. 77 коп. (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто дві гривні сімдесят сім копійок) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений 22.02.2016 р.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.