Справа № 807/1630/14
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

807/1630/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016р. Справа № 876/7251/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з’явився

відповідача у справі: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2014р. у справі №807/1630/14

за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕТ Аутомотив Україне”

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2014р. позивач: Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕТ Аутомотив Україне” про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕТ Аутомотив Україне” адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 671301,33грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до вимог ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-ХІІ (надалі – Закон №875-ХІІ) для підприємств, установ і організацій встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб – у кількості одного робочого місця. Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013р., відповідач не виконав вимогу Закону №875 щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. У зв’язку з цим до відповідача застосовано адміністративно-господарську санкцію у розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, однак, відповідач в строк, встановлений законом, не сплатив адміністративно-господарські санкції, у зв’язку з чим йому було нараховано пеню.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2014р. у справі №807/1630/14 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (позивач у справі): Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з’ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права. Апелянт в своїй апеляційній скарзі вказує, що хоча підприємство і виконало обов’язок зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, роботодавець повинен вжити всіх необхідних заходів по працевлаштуванню інвалідів, але в даному випадку не вжив. Апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати на прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

У судове засідання сторони не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач подав до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми №10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік (а.с.6). Відповідно до рядка 01 звіту, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві становить 2354 осіб. Таким чином, кількість інвалідів – штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону №875 становить 94 особи. Відповідно до рядка звіту 02, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становить 74 осіб. Відтак, відповідачем не працевлаштовано, відповідно до нормативу, інвалідів в кількості 20 осіб.

Відповідно до вимог ст.18 Закону №875, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 Закону №875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов’язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ст.18-1 Закону №875, Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підприємством було виконано всі обов’язки, передбачених ст.18 Закону №875 та не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки норма ст.19 Закону України свідчить про те, що підприємство здійснює працевлаштування інвалідів самостійно без залучення будь-яких третіх осіб, а не ставить обов’язок на нього примусово працевлаштовувати інвалідів не зважаючи на їх волю чи взагалі відсутність інвалідів для відповідного працевлаштування.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2014р. у справі №807/1630/14 за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕТ Аутомотив Україне” про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, - залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2014р. у справі №807/1630/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.02.2016р.