Справа № 826/2324/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2016 р. м. Київ К/800/43444/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРКО КИЇВ" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, митного посту "Столичний" Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАРКО КИЇВ" звернувся до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, митного посту "Столичний" Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, в якому просило суд:

скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 25.11.2013 №100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 №100270000/2013/300512/2 про коригування митної вартості товарів;

зобов'язати Київську міжрегіональну митницю Міндоходів здійснити митне оформлення товарів відповідно до декларацій митної вартості, вантажно-митних декларацій від 25.11.2013 №100270000/2013/185333 та від 09.12.2013 №100270001/2013/186870, та додатків до них, які були надані позивачем, за першим (основним) методом оцінки митної вартості;

зобов'язати Київську міжрегіональну митницю Міндоходів утриматись від винесення рішень про коригування митної вартості на підставі необґрунтованих сумнівів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Київською міжрегіональною митницею Міндоходів протиправно, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтовані рішення щодо її коригування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 25.11.2013 №100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 №100270000/2013/300512/2.

У поданій касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (покупець) та Фірмою «Starco Eastern Group» (продавець), укладено договір № SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 (з урахуванням додаткових угод), за умовами якого, Продавець продає, а Покупець купує шини, камери і запасні частини (колеса) для несамохідних транспортних засобів (Товар), номенклатура, ціна і кількість яких вказано в рахунках - додатках до цього договору, що є невід'ємними його частинами.

На підставі вказаного договору та згідно з рахунками Фірми «Starco Eastern Group» від 21.11.2013 №№ 314717, 314718, від 04.12.2013 № 314786 та від 03.12.2013 №314787, позивачу в листопаді та в груді 2013 року ввезено 2 партії товару (шини і покришки пневматичні та масивні резинові, камери резинові, вентилі, части інших причепів та напівпричепів та інших несамохідних транспортних засобів, осі причепів та напівпричепів).

З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем за допомогою митого брокера (представника ФОП ОСОБА_2, договір доручення № 03-12/ХН від 14.06.2012) митному органу подано ВМД від 25.11.2013 №100270000/2013/185333 та ВМД від 09.12.2013 №100270001/2013/186870.

Заявлена митна вартість товару за ВМД від 25.11.2013 №100270000/2013/185333 склала 554 764,18 грн. (вартість товару - 49 893,58 Євро або 539 097,02 грн. та вартість транспортних витрат - 1 450,00 Євро або 15 667,16 грн.).

Заявлена митна вартість товару за ВМД від 09.12.2013 №100270001/2013/186870 склала 533 922,51 грн. (вартість товару - 47 447,42 Євро або 518 089,77 грн. та вартість транспортних витрат - 1 450,00 Євро або 15 832,89 грн.).

Транспортування товару здійснювалось SIA «Tire Logistic Serviss» на підставі договору транспортно-експедиційного обслуговування при перевезенні вантажів автомобільним транспортом від 24.01.2012 № SK-TLS-01/2012, укладеного між позивачем (Замовник) та SIA «Tire Logistic Serviss» (Експедитор), за умовами якого Замовник доручає, а Експедитор приймає на себе організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом та здійснення їх ТЕО у міжміському та (або) міжнародному сполученні.

Згідно з пп.2.1.6. договору від 24.01.2012 № SK-TLS-01/2012 за дорученням Замовника Експедитор зобов'язаний проводити страхування вантажу.

При цьому, вантаж позивача Експедитором не страхувався.

Згідно з довідкою від 22.11.2013 №27/821.13-І вартість транспортних витрат по поставці 1 склала: по маршруту - Рига (Латвія) - кордон України - 1450,00 Євро, кордон України - Київ - смт. Чабани - Дніпропетровськ (Україна) - 700,00 Євро.

Згідно з довідкою від 05.12.2013 №28/838.13-І вартість транспортних витрат по поставці 2 склала: по маршруту - Рига (Латвія) - кордон України - 1450,00 Євро, кордон України - Київ - смт. Чабани - Дніпропетровськ (Україна) - 700,00 Євро.

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно з графою 44 ВМД від 25.11.2013 №100270000/2013/185333 позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, а також підтвердження заявленої ним митної вартості товару подані митному органу наступні документи:

декларацію митної вартості № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року;

зовнішньоекономічний договір № SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року з додатковими угодами до нього;

комерційний інвойс № 314717 від 21.11.2013 року;

комерційний інвойс № 314718 від 21.11.2013 року;

рішення органу з сертифікації № 185/264-Л від 25.11.2013 року;

експортну декларацію 13LV5928;

транспортний документ на перевезення CARNET TIR XZ75681014 від 21.11.2013 року;

міжнародні товарно-транспортні накладні СМR А №143246 та А № 143246А від21.11.2013 року;

довідку про транспортні витрати № 27/821.13-І від 22.11.2013 року;

договори доручення на здійснення перевезення № 09723 ВІ/09781ВІ від 21.11.2013 року та заказ № 807 від 20.11.2013 року;

договір транспортно-експедиційного обслуговування при перевезенні вантажів автомобільним транспортом № SK-TLS-01/2012 від 24.01.2012 року.

Згідно з графою 44 ВМД від 09.12.2013 №100270000/2013/186870 позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, а також підтвердження заявленої ним митної вартості товару подані митному органу наступні документи:

декларацію митної вартості № 100270000/2013/186870 від 09.12.2013 року;

зовнішньоекономічний договір № SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року з додатковими угодами до нього;

комерційний інвойс №314786 від 04.12.2013 року;

комерційний інвойс №314787 від 03.12.2013 року;

рішення органу з сертифікації № 185/286-Л від 05.12.2013 року;

експортну декларацію 13LV5055;

транспортний документ на перевезення CARNET TIR JX67932829;

міжнародні товарно-транспортні накладні СМR LV-40 та LV-41 від 04.12.2013 року;

довідку про транспортні витрати № 28/838.13-І від 05.12.2013 року;

договори доручення на здійснення перевезення № JК 3686/R 2521 від 05.12.2013 року та заказ № 848 від 05.12.2013 року;

договір транспортно-експедиційного обслуговування при перевезенні вантажів автомобільним транспортом № SK-TLS-01/2012 від 24.01.2012 року.

При проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем за відповідними митними деклараціями, митним органом встановлено, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності стосовно наявності чи відсутності витрат на страхування вантажу, що не деталізується у довідці про транспортні витрати), а також митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки наявні сумніви, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наявна в органі доходів і зборів інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Проведено консультації з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в органі доходів і зборів, декларанта було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої ним митої вартості товарів, а саме:

по ВМД від 25.11.2013 №100270000/2013/185333:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умокни, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійній чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та с умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характери списи товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

по ВМД № 100270000/2013/186870 від 09.12.2013 року:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умокни, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійній чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та с умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характери списи товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

розрахунок ціни (калькуляцію).

За результатами здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товару відповідачем прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів:

від 25.11.2013 №100270000/2013/300478/2, згідно з яким митну вартість визначено за резервним методом;

від 09.12.2013 №100270001/2013/300512, згідно з яким митну вартість визначено за резервним методом.

Вказуючи на протиправність зазначених рішень, товариство з обмеженою відповідальністю "СТАРКО КИЇВ" звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішень Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 25.11.2013 №100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 №100270000/2013/300512/2 як таких, що прийнято за відсутності факту доведення з боку митного органу наявності у поданих декларантом таких розбіжностей чи ознак підробки чи недостатності відомостей, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за першим методом. Також, судом першої інстанції в обґрунтування судового рішення зазначено, що відповідачем не надано позивачу можливості протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, а також вказано, що відповідачем не спростовано достовірності договірної ціни товару, а також об'єктивну спроможність на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору за правилами, визначеними статтею 58 Митного кодексу України. Судом першої інстанції також зазначено, що подані декларантом документи містили об'єктивні дані, що піддавалися обчисленню та підтверджували ціну, що підлягає сплаті на корить продавця, тобто митну вартість.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на передчасність зазначених висновків судів попередніх інстанцій, наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною другою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких наведено у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що необхідність витребування від декларанта додаткових документів, за посиланням митного органу, зумовлена наявністю у наданих документах розбіжностей стосовно наявності чи відсутності витрат на страхування вантажу, що не деталізується у довідці про транспортні витрати, а також наявністю сумнівів, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість посилання відповідача на наявність підстав для витребування від декларанта додаткових документів з мотивів наявності у органу доходів і зборів сумнівів, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, оскільки відповідно до частин тринадцятої статті 58 Митного кодексу України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Судами попередніх інстанцій не встановлено та матеріалами справи не підтверджено факту надання органом доходів зборів декларанту письмового обґрунтування, що взаємовідносини між позивачем та його контрагентом вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 58 Митного кодексу України у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

У той же час, вказуючи на передчасність позиції судів попередніх інстанцій щодо відсутності у органу доходів і зборів у спірних правовідносинах підстав для витребування додаткових документів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5); витрати на страхування цих товарів (пункт 7).

Як вбачається з матеріалів справи та наголошено заявником в касаційній скарзі наявність підстав для витребування додаткових документів орган доходів і зборів обґрунтовує відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, витрат на страхування, а також наявністю розбіжностей у документах, що підтверджують транспортні витрати (закінчення строку дії договору про транспортно-експедиційного обслуговування від 24.01.2012 №SK-TLS-01/2012; здійснення перевезення іншою особою, ніж зазначено у договорі від 24.01.2012 №SK-TLS-01/2012, відсутність документів, на підтвердження узгодження ціни, наявність яких передбачена договором від 24.01.2012 №SK-TLS-01/2012 тощо).

У той же час, обґрунтованість позиції органу доходів і зборів щодо наявності підстав для витребування від декларанта додаткових документів із вказаних мотивів судами попередніх інстанцій не перевірялась.

Так само, суди попередніх інстанцій посилаючись на недотримання відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень десятиденного строку, відведеного декларанту для надання додаткових документів, не надали оцінки поясненням відповідача щодо надходження від декларанта повідомлення про неможливість надати додаткові документи у зазначений строк.

За вказаних обставин, колегія суддів вказує на передчасність позиції судів попередніх інстанцій щодо недоведеності з боку відповідача наявності підстав для коригування заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статями 160, 167, 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року скасувати.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРКО КИЇВ" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, митного посту "Столичний" Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: