Справа № 1219/30/2012
Суддя: Бондар Ю. О.
Дата ухвалення: 2013-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.02.2013
ЄУ № 1219/30/2012
Провадження №2-а/420/4/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2013 рік с м т. Новопсков

Луганської області

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Бондар Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в с.м.т. Новопсков адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення суб*єкта владних повноважень, зобов*язання проведення перерахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання рішення Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області від 29 лютого 2012 року по відмові йому в перерахунку довічного грошового утримання незаконним та скасувати; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до заробітної плати діючого судді на аналогічній посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком та має право на отримання пенсії на пільгових умовах за списком №1, у відповідності до ЗУ Про статус суддів, він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як суддя у відставці. В лютому 2012 року він звернувся з заявою до відповідача про перерахунок довічного грошового утримання, так як були значно підвищені заробітні плати діючим суддям. 29 лютого 2012 року йому було надано рішення де йому відмовлено в проведенні перерахунку, посилаючись на те, що проведення перерахунку не передбачено діючим законодавством. Вважає, що рішення управління пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області, щодо припинення сплати йому пенсії за віком є неправомірними та суперечать як Конституції України так і іншим Законам. Згідно п. 4 ст. 43 ЗУ Про статус суддів , на який посилається відповідач, суддя який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених с. 37 ЗУ Про державну службу . Судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не меншу 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Тобто з вказаної норми вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання, розраховується у відповідності до заробітної плати судді, який займає посаду відповідну до посади судді у відставці, на час виплати щомісячного довічного грошового утримання, а не на час призначення таких виплат.

Відповідач позов не визнав, про що надав письмове заперечення, вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, посилався на те, що відповідно до ст. 43 Закону України Про статус суддів визначено право судді на відставку та не передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв*язку зі збільшенням розміру грошового утримання працюючим суддям. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, яким проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання не передбачено. П.4 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. До врегулювання зазначеного питання на законодавчому рівні, розміри щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці не підлягають перерахунку у зв*язку зі зміною заробітної плати працюючим суддям.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, грав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій етапі 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів"від 07.07 2010 року.

Гарант незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Частиною 1 етапі 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довіряє грошове утримання.

Згідно з п. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання, збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни розміру грошового утримання діючих судців Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок (ч.4 ст.138 Закон) України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус судців" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячною довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки ТУ ДСАУ в Луганській області № 30 від 14.02.2012 року суддівська винагорода ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 01.01.2012 року, складає 14592,80 грн., в т.ч. оклад - 8584,00 грн., щомісячна доплата за вислугу років 60% - 5150,40 грн., щомісячна доплата 10% посадового окладу за перебування на адміністративній посаді - 858,40 грн.

При цьому, як вбачається з відповіді на звернення позивача, щомісячне довічне грошове утримання виплачувалось позивачеві у відповідності до норм Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-І. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за № 200/14891, яким не передбачено перерахунку довічною грошового утримання суддів у відставці.

Між тим, враховуючи пріоритетність законів на підзаконними актами, суд вважає, що зазначена норма не підлягає застосуванню, оскільки Законом України "Про судоустрій і статус суддів" прямо передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці.

Крім того, зазначений порядок не може бути застосований у спірних правовідносинах як такий, що прийнятий раніше, ніж Закон України "Про судоустрій і статус суддів", оскільки відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, а статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд зазначає, що при визначенні розміру довічного грошового утримання позивача як судді (голови суду) у відставці застосуванню підлягають положення ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а не наведена вище постанова правління Пенсійного фонду України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказаною постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за № 200/14891, не заборонено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці.

У свою чергу, норми статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" безпосередньо пов'язують виплату довічного грошового утримання судді у відставці з грошовим утриманням судді, який працює на посаді, яку займав позивач до виходу у відставку, що зумовлює проведення перерахунку довічного грошового, утримання судді у відставці при зміні розміру суддівської винагороди працюючого судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"_щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок па загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

При цьому, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. не пов'язує визначення розміру щомісячного довічного грошовою утримання судді із розміром заробітної плати, яку суддя отримував до виходу у відставку.

Внаслідок прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» збільшено розмір матеріального забезпечення працюючим суддям та, ж наслідок, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Таким чином, фактично звуження змісту та обсягу статусу суд дів не відбулося.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону станом на 01.01.2012 року).

Суд дійшов висновку, щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці, а саме - в розмірі 80 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, оскільки частиною третьою статті 138 Закону № 2453-УІ ( в редакції Закону станом на 01.01.2012 року) передбачено, що довічне грошове утримання судді у відставці виплачується в розмірі 80 відсотків із заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Щодо тверджень відповідача про те, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" проведення перерахунку довічного грошового утримання судді передбачено виключно для суддів Конституційного Суду України, суд не бере до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч. 4 ст. 17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності судів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів; фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України (254к/%-ВР ) та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

3гідно ч. 5 ст. 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені дія судді до його виходу у відставку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судді, що працюють або працювали у системі судів загальної юрисдикції, не повинні ставшись у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме нарахування та виплати довічного грошового утримання судді у відставці, порівняно із суддями Конституційного Суду України.

У відповідності до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів, суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Ст. 5 КАС України передбачає здійснення судочинства відповідно як Законів України, так і міжнародних договорів, згода на які дано ВР України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права.

За змістом ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус судців" єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема, вирішенням питань внутрішньої діяльності судів органами суддівського самоврядування.

Згідно п.6 рішення Ради Суддів України №18 від 23.03.20212 року за результатами розгляду звернень суддів у відставці щодо їх права на перерахунок довічного грошового утримання, вважати наявним у них такого права відповідно до частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". При цьому слід запровадити порядок на рівні Державної судової адміністрації України та Пенсійного фонду України, за яким під грошовим утриманням судці, який працює на відповідній посаді, слід вважати єдиний рівень по державі для судців відповідної інстанції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, встановленому ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 99, 160, 161,162,163, 167,254 Кодексу адміністративного судочинства, ст.ст. 8,19,22 Конституції України, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від07.07.2010 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області від 29 лютого 2012 року по відмові ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання незаконним та скасувати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області провести перерахунок щомісячного грошового утримання в розмірі 80% довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до заробітної плати діючого судді на аналогічній посаді.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дняїї проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо булоподано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішеннямза наслідками апеляційного провадження.

Суддя :