Справа № 826/26446/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2016 року № 826/26446/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Апарату Верховної Ради України (далі - відповідач)

про стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Апарату Верховної Ради України одноразову грошову допомогу в розмірі її тримісячної заробітної плати, що становить 18 979,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з квітня 2013 року по листопад 2014 року працювала помічником відповідного народного депутата України. Зокрема з 04.11.2013 по 27.11.2014 працювала на указаній посаді за строковим трудовим договором із поширенням на неї дії Закону України "Про державну службу" та була звільнена з цієї посади у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата, помічником якого була. З огляду на зазначену підставу звільнення Апарат Верховної Ради України відповідно до пункту 6 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата" повинен був виплати їй, однак, протиправно не виплатив одноразову грошову допомогу в розмірі тримісячної заробітної плати, що порушило її право на отримання цих коштів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні та в письмовому запереченні щодо позову заперечив, стверджуючи про його необґрунтованість та про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Заперечуючи щодо позову, представник відповідача зазначив, що до складу структури Апарату Верховної Ради України не належать посади помічників-консультантів народних депутатів, тобто Апарат не є роботодавцем для них, отже не може виплачувати їм заробітну плату, матеріальну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку та інше. Безпосереднім роботодавцем та керівником помічника-консультанта є народний депутат України, який самостійно обирає помічників-консультантів, визначає їх кількість, визначає їх посадові обов'язки, розподіляє між ними фіксований фонд заробітної плати, особисто встановлює їх заробітну плату в межах фонду, підписує табель обліку робочого часу та інше. Тоді як до функцій відповідача належить лише оформлень розпоряджень щодо зарахування на посади, переведення і звільнення з посад помічників-консультантів, оформлення їх трудових книжок, фінансове обслуговування в межах коштів, виділених бюджетними призначеннями.

Виплата помічникам-консультантам народного депутата України одноразової грошової допомоги відповідно до частини 6 статті 34 Закону України "Про статус народного депутата" здійснюється виключно за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України. Бюджетні призначення на виплату одноразової грошової допомоги помічникам-консультантам народних депутатів України Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не передбачені.

Крім того, представник відповідача зауважив, що згідно з розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України від 09.12.2014 № 7784 ОСОБА_1 з 28.11.2014 знову зарахована на посаду помічника-консультанта народного депутата України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу щодо заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку про їх часткову обґрунтованість, що є підставою для їх часткового задоволення.

Як установлено судом, у період часу з 04.11.2013 по 27.11.2014 позивач працювала за строковим трудовим договором на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 з поширенням на неї дії Закону України "Про державну службу".

Умови діяльності та особливості регулювання трудових відносин, оплата праці помічника-консультанта народного депутата України визначені статтею 34 Закону України "Про статус народного депутата України" та Положенням про помічника-консультанта народного депутата України (далі Положення), затвердженим Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР.

У зв'язку з достроковим припиненням повноважень народних депутатів України VII скликання відповідно до Указу Президента України від 27.08.2014 № 690/2014 "Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради України та призначення позачергових виборів", унаслідок чого припинено повноваження народного депутата України ОСОБА_2, розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України від 26 листопада 2014 року № 7212 позивач звільнена із вищевказаної посади.

Згідно з частиною шостою статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Аналогічні приписи містяться і в статті 4.6 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, підставою для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі тримісячної заробітної плати є її звільнення з посади помічника-консультанта народного депутата у зв'язку з достроковим припиненням повноважень відповідного народного депутата.

Статтею 47 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій,

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відтак одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена частиною шостою статті 34 Закону України "Про статус народного депутата України", є частиною заробітної плати позивача і належить до сум, що підлягають виплаті їй у день звільнення.

Однак станом на день звільнення та пізніше відповідач не виплатив позивачу зазначену одноразову грошову допомогу, що не заперечувалося його представником у судовому засіданні.

Отже ця допомога підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, оскільки зазначена грошова допомога є частиною заробітної плати позивача, яка підлягала їй виплаті при звільненні, то відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України звернення позивача до суду з вимогою про примусове її стягнення з відповідача не підлягає обмеженню будь-яким строком.

З огляду на викладене необґрунтованими є доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом та необхідність залишення її позову без розгляду.

Водночас не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про відсутність бюджетних коштів на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною шостою статті 34 Закону України «Про статус народних депутатів України».

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

З огляду на наведене відповідач зобов'язаний виконати встановлений законом обов'язок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Водночас, за висновком суду, прийняття позивача з 28.11.2014 на роботу знову на посаду помічника-консультанта народного депутата України не позбавляє її права на отримання згаданої одноразово грошової допомоги.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з довідкою Управління справами Верховної Ради України від 17.11.2015 року № 9-1-15/1375 заробітна плата позивача за останні два повні місяці її роботи у вересні та жовтні 2014 року перед звільненням 27 листопада 2014 року складала по 3 050,00 грн. , тому на користь її належить стягнути одноразову грошову допомогу в сумі 9 150,00 грн. (3 050 грн. + 3 050,00 грн.) : 2) х 3 = 9 150,00 грн.), тоді як позивач помилково нарахувала 18 979,80 грн.

Отже вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 18 979,80 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме шляхом стягнення з останнього 9 150,00 грн.

Керуючись статями 69, 70, 71, 128, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 9 150,00 грн. (дев'ять тисяч сто п'ятдесят гривень 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити

Постанова набирає законної сили згідно зі статтею 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України.

Суддя Я.І.Добрянська