Справа № 389/4147/15-а
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 389/4147/15-а
Номер провадження 2-а/389/90/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі :

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знамянка в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.12.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Знамянці та Знамянському районі, в якому з урахуванням уточнення власних вимог просила визнати протиправною відмову відповідача у проведенні їй розрахунку щомісячного довічного грошового утримання з 12.01.2015 року по 01.09.2015 року як судді у відставці; зобовязати відповідача здійснити їй розрахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 %, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування з 12.01.2015 року по 01.09.2015 року та виплатити різницю, як заборгованість; зобовязати відповідача здійснити розрахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015 року і по день фактичного виконання рішення і виплатити різницю як заборгованість, а в подальшому при зміні заробітної плати відповідно працюючого судді Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області здійснювати розрахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати їй як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми заробітної плати працюючого судді.

Ухвалою суду, у звязку з перейменуванням Управління Пенсійного фонду України в м. Знамянці та Знамянському районі Кіровоградської області на підставі постанови КМУ від 16.12.2015 року № 1055, замінено останнє як відповідача на Знамянське обєднане управління Пенсійного фонду України.

Позивач у судове засідання не зявилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, надала заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надав письмові заперечення проти позову, просив розглянути справу в порядку письмового провадження. Заперечуючи проти позову, представник відповідача відзначив, що в редакції статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на день звернення позивача за призначенням пенсії встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином представник відповідача вважає дії управління щодо призначення довічного грошового утримання ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні позову. Разом з цим, представник відповідача просить застосувати строки давності звернення до суду, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з вимогою про здійснення перерахунку з 12.01.2015 року.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обрана народним суддею Знамянського районного народного суду 22.12.1986 року. Згідно довідки Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.10.2015 року № 06, ОСОБА_1 працювала на посаді голови цього суду з 30.07.2004 року по 25.12.2014 року. Станом на 25.12.2014 року загальний трудовий стаж позивача складає 45 років 07 місяців, стаж в галузі права 32 роки 09 місяців, стаж роботи на посадах судді 28 років 00 місяців 3 днів, з них на посаді голови суду 10 років 04 місяці 26 днів.

13 січня 2014 року Вищою радою юстиції отримано заяву позивача від 30 грудня 2013 року про внесення подання про звільнення її з посади судді Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

11 лютого 2014 року Вища рада юстиції ухвалила рішення про внесення подання до Верховної ОСОБА_2 України про звільнення позивача з посади судді Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України № 59-VШ від 25 грудня 2014 року позивача звільнено з посади судді Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

25 грудня 2014 року наказом № 63-К в.о. голови Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області позивача відраховано зі штату суду.

На обліку в УПФ в м. Знамянці та Знамянському районі позивач перебувала з 05.05.2010 року, і до 11.01.2015 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 12.01.2015 року на підставі поданої позивачем заяви отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розраховане відповідачем, виходячи з редакції закону станом на 01.01.2015 року, а саме в розмірі 60 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з урахування обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено із заробітної плати, яка станом на 25.12.2014 року становила 21 924 грн.

Судом зясовано, що в жовтні 2015 року позивач звернулась до відповідача з проханням розяснити їй порядок призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Отримавши відповідні розяснення, викладені в листі від 16.10.2015 року № 115, позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у зв'язку з відставкою, відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07 липня 2010 року у відновленій редакції Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року.

Листом №135 від 17.11.2015 року управління Пенсійного фонду України в м.Знамянці та Знамянському районі відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1

Враховуючи, що лише в жовтні 2015 року позивачу розяснено порядок нарахування їй щомісячного довічного грошового утримання, суд вважає, що зазначена обставина свідчить про обґрунтованість причин пропуску строків на подання адміністративного позову за період 12.01.2015 року по 21.06.2015 року та як наслідок на необхідність їх подовження.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Вказаний принцип верховенства права як першочерговий закріплений у ст.ст.7,8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив у випадку подання заяви про відставку.

Частина 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, передбачала право позивача (з урахування її стажу роботи на посаді судді) на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону).

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст.126 Основного Закону України, та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягнення пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом №3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Разом з тим, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VIІ знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, які набрали чинності з 01 квітня 2014 року, та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Приписами підпункту 2 пункту 36 розділу І Закону України №76-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», частину 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Вказана норма набрала чинності з 1 січня 2015 року.

Правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 01.07.2014 р. в справі № 21-244а14, полягає у тому, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином суд вважає обґрунтованим застосування до даних правовідносин в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці закону, який діяв на час виникнення у позивача права на отримання щомісячного грошового утримання на час звернення з заявою про звільнення у звязку з відставкою 30.12.2013 року. Позивач має право на призначення та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання, як судді у зв'язку з відставкою, відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року редакції.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що на час подання заяви про відставку та виникнення у органу, що її обрав, передбаченого ст.126 Конституції України обов'язку щодо звільнення позивача, діяла ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, яка передбачала право позивача (з урахування її стажу роботи на посаді судді) на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

За таких обставин застосування відповідачем до позивача вимог частини третьої статті 138 Закону № 2453-VІ в редакції, що набрала чинності з 01.01.2015 року, згідно із Законом України «Про внесення змін та визнання такими,що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року за № 76- VIII, і якою передбачений 60-ти відсотковий розмір грошового утримання судді у відставці - є противоправним. Відтак, позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 12.01.2015 року, з урахуванням фактично сплаченого позивачу за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За правилом частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", положення якого є загальними у сфері пенсійних правовідносин, у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

У зв'язку з підвищенням з 01.09.2015 року заробітної плати працюючим суддям, позивачу на підставі довідки ТУ ДСА у Кіровоградській області від 23.10.2015 року № 06, відповідно до якої заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала з 01.09.2015 року 24 804 грн. (а.с. 23), має бути з 01.11.2015 року перераховано щомісячне довічне грошове утримання і виплачено заборгованість з урахуванням фактично сплаченого за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання, оскільки з заявою про відповідний перерахунок позивач звернулась 04.11.2015 року (а.с. 20-22).

Водночас суд залишає без задоволення позовні вимоги щодо зобовязання відповідача в подальшому при зміні заробітної плати відповідно працюючого судді Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області здійснювати розрахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати їй як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми заробітної плати працюючого судді, оскільки права позивача в цій частині наразі не порушені, а тому такі позовні вимоги є передчасними.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати відмову Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з його розміру 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, протиправною.

Зобов'язати Знамянське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 12.01.2015 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виплативши різницю з урахуванням фактично сплаченого за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання, в тому числі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.11.2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з виплатою різниці з урахуванням фактично сплаченого за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Берднікова