Справа № 2а-6819/11 (2а/2608/170/12)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року К/800/2363/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.

за участю секретаря судового засідання Іванової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 жовтня 2013 року у справі № 2а-6819/11 (2а/2608/170/12)

за позовом ОСОБА_4

до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської

районної у м. Києві державної адміністрації,

Державного казначейства України, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат

треті особи Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Святошинського району м. Києва

про визнання дій неправомірними та стягнення щомісячної грошової

допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Державного казначейства України, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат треті особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Святошинського району м. Києва про визнання дій неправомірними та стягнення щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 жовтня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить ухвалити нове судове рішення.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачувалася у розмірі 130 грн.

Вважаючи, що розмір виплачуваної допомоги не відповідає нормам чинного законодавства, ОСОБА_4 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про здійснення перерахунку та виплату відповідних коштів.

Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації листом від 28 липня 2011 року №6142/37-01/14 позивачу надано відповідь про порядок виплати допомоги по догляду за дитиною та допомоги при народженні дитини і запропоновано звернутися до управління з заявою, надавши необхідні документи, та повідомлено, що відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, (далі постанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751) виплата допомоги, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога після закінчення зазначеного строку підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі. Також позивачу роз'яснено, які саме документи їй слід надати для здійснення перерахунку.

Позивач, вважаючи свої права порушеними звернулася до суду із вказаним позовом, проте до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації запропонованих документів не надала, у зв'язку з чим їй продовжено виплату допомоги у мінімальному розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів необхідних для призначення допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Відповідно до пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення зазначеної допомоги по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі.

Абзацом 1 пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 встановлено перелік документів, які необхідно подати для призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Абзацом 3 пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 встановлено, що для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції, оскільки позивачем не виконано вимог чинного законодавства, які передбачають процедуру, розміри та підстави нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В свою чергу, відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з яких ці повноваження надано.

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. В даному випадку позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачами вчинено дії та прийнято рішення, якими порушено її права, свободи та інтереси і їх слід визнати протиправними.

Крім того, суд касаційної інстанції погоджується із висновком судів щодо відсутності підстав для застосування до адміністративного позову наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду, встановлених статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України з наступних підстав.

Виходячи зі змісту статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені частиною першою статті 100 Кодексу, можуть застосовуватися судами лише у випадку, коли має місце порушення прав, свобод чи інтересів особи. В даному випадку суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що рішеннями і діями (бездіяльністю) відповідачів права, свободи та інтереси позивача не порушено, тому підстави для застосування правил частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Загородній А.Ф.