Справа № 2а/1770/4050/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ К/9991/14718/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,
Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року, -

встановив:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання недостовірної інформації та неповної відповіді на його звернення, зобов'язати відповідача повторно розглянути таке звернення і прийняти рішення по виконанню імперативних вимог Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ, «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) щодо питань, викладених у ньому.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 серпня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, з яких стягнуто страхові внески.

8 вересня 2011 року позивачеві надана відповідь за № С-753/05-1-14 відповідно до вимог статті 15 Закону № 393/96-ВР, де відповідач роз'яснив на підставі яких нормативних документів (законів та підзаконних актів) та з урахуванням яких складових грошового забезпечення проведено перерахунок його пенсії.

Зі змісту даної відповіді слідує, що компенсація прибуткового податку до Переліку видів грошового забезпечення не включена, а тому підстав для її включення в довідку про розмір додаткових видів грошового забезпечення при подачі документів для призначення пенсії та подальших перерахунків розміру пенсії позивачу немає. Одночасно, розписавши складові грошового атестата Рівненського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 4 лютого 2009 року № 7 та довідки про додаткові види грошового забезпечення № 14, відповідач повідомив, що компенсація прибуткового податку до Переліку видів грошового забезпечення не відноситься, а тому страхові внески до Пенсійного фонду не нараховуються. Тим самим відповідач дав відповідь на пункт 2 звернення позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач, розглядаючи звернення ОСОБА_4, діяв в межах своїх повноважень і у визначений законом спосіб.

Так, статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно частин 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, звернення ОСОБА_4 від 12 серпня 2011 року розглянуто у повному обсязі та у встановлений строк, надана повна і обґрунтована відповідь від 8 вересня 2011 року № С-753/05-1-14 з відповідними роз'ясненнями, з посиланням на Закон № 2262-ХІІ, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 року № 1294, «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393, та з урахуванням додатково поданих ним заяв від 23 серпня 2011 року і від 7 вересня 2011 року.

Посилання позивача на те, що відповідач не врахував при розгляді його звернення довідку № 161 Рівненського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, спростовується змістом наданої відповіді та матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки порушень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прав позивача при наданні відповіді на його звернення не встановлено, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.