Справа № П/811/3414/15
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Справа № П/811/3414/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Мирошниченка В.С., суддів Притули К.М., Момонт Г.М.,

за участю: секретаря с/з - Гловацької М.О.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідачів 1,2,3 - Погребняка О.І.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, начальника Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області Кондратенка Сергія Григоровича, Олександрійського відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградській області про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, начальника Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області Кондратенка С.Г., Олександрійського ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області

в якому просить:

- визнати наказ начальника УМВС в Кіровоградській області від 06.11.2015 р. за № 383 о/с, яким її звільнено у запас Збройних Сил за п.64 «г» через скорочення штатів,- неправомірним, та скасувати його;

- поновити її на роботі та зобов'язати ГУ Національної поліції України в Кіровоградській області та його начальника - Кондрашенка С.Г. задовольнити її рапорт про подальшу службу в Національній поліції України на посаді визначеній відповідно до ЗУ «Про національну поліцію»;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та його начальника Кондратенка С.Г. та Олександрійський ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити їй грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Олександрійського ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області на її користь заподіяну моральну шкоду в сумі 300000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та пояснили наступне.

З 2001 р. ОСОБА_2 проходила службу слідчим слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області. Вислуга років на день звільнення складає 16 років,10- місяців і 19 днів, має спеціальне звання капітан міліції.

Наказом УМВС в області від 06.11.2015 р. №383 о/с, її було звільнено з ОВС на підставі п.10,11 розд.Х1 ЗУ «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС за п.64 «г» через скорочення штатів.

Копію наказу вона отримала 13.11.2015 р.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки звільнення зі служби в органах внутрішніх справ України через скорочення штатів, відповідно до розд.7 «Положення…» допускається при відсутності можливості подальшого використання на службі. При цьому, згідно п.17 «Положення…» вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

У разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягненню дитиною шестирічного віку ( ч.6 ст.179 КЗпПУ). Саме в такій відпустці без збереження заробітної плати вона і перебувала на момент звільнення. В порушення ч.3 ст.184 КЗпПУ її звільнили без обов'язкового працевлаштування.

Їй не було запропоновано рівнозначної або нижчої посади. Працівники кадрової служби УМВС наполягали, щоб вона написала заяву про вихід з відпустки. Але вона пояснила, що доглядає за дитиною-інвалідом і доглядати за сином окрім неї нікому.

30.10.2015 р. вона відправила свій рапорт про подальшу службу в Національній поліції України на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області , а копію Міністру внутрішніх справ України Аракову А.Б., що підтверджується поштовими повідомленнями.

6.11.2015 р. до неї прийшли інспектори кадрового забезпечення Олександрійського МРВ УМВС які ознайомили з наказом від 07.09.2015 р. про можливе звільнення, а 8.11.2015 р. їй принесли і вручили виписку з наказу про звільнення та трудову книжку.

В ході реорганізації посада, яку вона займала, скорочена не була. Посада слідчого і по цей час є у штатному розкладі Олександрійського відділу поліції. На час звільнення вона має на утриманні дитину -інваліда 1 групи - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у відпустці по догляду за ним.

Незаконними діями відповідачів їй заподіяно значної моральну шкоду. Незаконним звільненням з роботи вона втратила віру у справедливість, можливість працювати. Було проігноровано всі роки її служби, принципи законності і моралі, порушені її права як матері. Внаслідок дій відповідача у неї стався гіпертонічний та серцевий криз, включно до лікарського втручання, що підтверджується медичними документами. Завдану моральну шкоду оцінює в 300 000 грн.

В частині зобов'язання виплатити ОСОБА_2 грошове та речове забезпечення за час вимушеного прогулу, представник позивача відмовився в усному порядку, що було занесено до журналу судового засідання.

Представник відповідачів позовні вимоги не визнав.

Пояснив, що відповідно до п.8 розд.11 ЗУ «Про національну поліцію», з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. ЗУ «Про національну поліцію» від 02.07.2015 р. опублікований в газеті «Голос України» 06.08.2015 р., тобто з цієї дати позивач вважається таким, що попереджений про можливе звільнення через скорочення штатів.

Оскільки в листопаді 2015 р. втратив чинність ЗУ «Про міліцію», було ліквідовано міліцію як орган та скорочено всі посади, що також підтверджується наказом МВС України №1388 від 06.112015 р. «Про організаційно-штатні зміни».

Вважає, що відповідно до п.11 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про національну поліцію» перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в ОВС. ОСОБА_2 з рапортом про вихід з відпустки для догляду за дитиною та рапортом про звільнення з ОВС у зв'язку з переведенням до Національної поліції не зверталась. ОСОБА_2 подала рапорт від 29.10.2015 р. на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області та Міністра внутрішніх справ України про зарахування її кандидатури для прийому до Національної поліції, але на той час у межах своєї компетенції розглядати даний рапорт не мав повноважень. Про звільнення з ОВС за п.64 «з» - у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу, службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) ОСОБА_2 відповідний рапорт не подавала.

Згідно Постанови КМУ №730 від 16.09.2015 р. «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» УМВС в області ліквідовано як юридичну особу публічного права, ГУ НП в області створено як юридичну особу публічного права.

На виконання ч.3 ст.105 ЦК України, наказом МВС України №1345 від 03.11.2015 р. «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Кіровоградській області» затверджені голови ліквідаційних комісій та розпочата процедура саме ліквідації, а не реорганізації. На теперішній час жодного законодавчо врегульованого порядку переходу прав та обов'язків від міліції до поліції немає, утворено новий центральний орган виконавчої влади - Національна поліція України, який керується новим Законом. ГУ НП в області отримало новий ідентифікаційний код юридичної особи, що на його думку додатково вказує на відсутність правонаступництва, оскільки до Порядку, в даному випадку за правонаступником повинно бути збережено ідентифікаційний код юридичної особи. На день розгляду справи відсутні штати УМВС в області у зв'язку з чим не можливо поновити ОСОБА_2 на посаді з 06.11.2015 р. Вважає, що вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця, а посилання позивача на норми ч.3 ст.184 КЗпПУ є необґрунтованими.

Щодо відшкодування позивачу заподіяної моральної шкоди зазначив, що ОСОБА_2 не надала документального підтвердження понесених моральних страждань, позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди спрямована до декількох відповідачів. Понесення солідарно відповідальності за завдану моральну шкоду є неприпустимим з точки зору процесуального права.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача -Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області Дудка Л.А. пояснила, що ГУ Держказначейства в області виконає рішення суду, яке набере законної сили. Юридичну оцінку спору, що виник, вона оцінку дати не може.

Після надання пояснень представник позивача заявив клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідачів проти заявленого клопотання не заперечував ( а.с.200).

Суд заслухав пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, дослідив матеріали справи та дійшов висновку про протиправність оскарженого наказу та часткове задоволення позовних вимог.

Правовідносини сторін регулюються «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановою КМУ №114 від 29.07.1991 р., (з наступними змінами, далі по тексту - Положення), Законом України «Про національну поліцію».

Позивач з 02.04.2001 р. проходила службу в органах внутрішніх справ Кіровоградської області на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС.

29.10.2015 року, у зв'язку із виявлення бажання проходити службу в Національній поліції, позивачем на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області був направлений рапорт, копія якого направлена Міністру внутрішніх справ. В своєму рапорті ОСОБА_2 просила зарахувати її як кандидата до органів Національної поліції України. Висловила готовність працювати згідно нових вимог до працівників поліції, передбачених ЗУ «Про національну поліцію» ( а.с.177).

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_2 був складений висновок, яким встановлено, що наказом УМВС України області від 30.12.2014 р. №463 о/с ОСОБА_2 була надана відпустка для догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 31.12.2014 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 заяву про прийом на службу до Національної поліції не подавала, з рапортом про вихід з відпустки по догляду за дитиною та рапортом про звільнення з органів з внутрішніх справ у зв'язку з переведенням до Національної поліції не зверталась (а.с.178-180).

06.11.2015 р. наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с ОСОБА_2 звільнено з 06.11.2015 р. з посади слідчого, слідчого відділення Олександрійського міського відділу УМВС України в області згідно з п.п.10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 16 років 10 місяців 19 днів ( а.с.11,62,160).

Відповідно до п. 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 11 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пунктом 64 "г" Положення (в редакції постанови КМУ №885 від 28.10.2015 р. чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" та Положення про проходження служби…, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Однак, відповідач не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі та не врахував відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції та не перевірив взагалі можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Поза увагою залишився рапорт позивача, поданий ним 29.10.2015 р. на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області про висловлення бажання проходити службу в Національної поліції в Кіровоградській області.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 р.), таким чином п.9 набрав чинності з 07.08.2015 р.

В порушення вимог п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 р., з моменту опублікування Закону України "Про національну поліцію" (з 06.08.2015 р.) та до прийняття спірного наказу (06.11.2015 р.) про звільнення позивача за п.64 "з" (через скорочення штату) йому не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 та Положення про проходження служби… за наявності виявленого у рапорті від 29.10.2015 р. бажання продовжити службу в органах Національної поліції. Зокрема, не вирішено питання про перевод позивача до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст.49 Закону України "Про національну поліцію". Відповідно до зазначеної статті, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених ч.2 ст. 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ст.50 зазначеного Закону громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоров'я зобов'язані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України. Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Обмеження, пов'язані зі службою в поліції визначені ст.61 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач до звільнення проходила службу на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, має звання капітана міліції. В органах МВС з 02.04.2001 р., має вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 16 років 10 місяців 19 днів, два дисциплінарні стягнення від 2001та 2006 р., які зняті та 9 заохочень. Обмежень, пов'язаних зі службою у поліції згідно до ст. 61 Закону України "Про національну поліцію" не має.

Отже, ОСОБА_2 має достатній досвід у роботі, знання, відповідну кваліфікацію, виявила бажання працювати в поліції та відповідає вимогам поліцейського, що передбачені діючим законодавством України. Разом з тим, начальником УМВС України в Кіровоградській області залишено поза увагою та не розглянуто рапорт на його ім'я поданого 29.10.2015 р. в якому було висловлено бажання проходити службу в Національної поліції в Кіровоградській області, як це передбачено п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію».

На момент прийняття 06.11.2015 р. спірного наказу в частині звільнення позивача за п. 64 "г" (через скорочення штату) з 06.11.2015 р., Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому висловила бажання проходити службу ОСОБА_2, ще не було утворено, що зумовило порушення її права на подання заяви особисто до такого органу поліції з висловленням бажанням проходити службу саме у такому органі поліції та взагалі, розгляду її кандидатури на посаду в поліції, бажання про перехід до якої було висловлено нею у рапорті від 29.10.2015 р.

При цьому, колегія суддів констатує формальний підхід керівництва УМВС до розгляду рапорту ОСОБА_2, оскільки вона висловила бажання продовжити службу в Національній поліції. Єдина форма для написання рапорту їй відома не була, оскільки вона перебувала дома у відпустці по догляду за хворою дитиною. Тому рапорт з волевиявленням продовжити службу був складений позивачем у довільній формі.

До позивача були спрямовані вимоги про написання заяви про вихід з відпустки по догляду за дитиною, що ОСОБА_2 відмовилась зробити. Але така вимога, на думку суду є протиправною, оскільки ніяким нормативно-правовим актом не передбачена, оскільки ОСОБА_2 перебувала у відпустці, передбаченої ч.6 ст.179 КЗпП України.

Видаючи наказ про звільнення ОСОБА_2, УМВС в області не врахувало, що згідно з п.17 розд. 2 «Положення про проходження…» вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Так, згідно ч.6 ст.179 КЗпПУ у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, фінці в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Частиною 3 ст.184 КЗпП України встановлені гарантії при прийняті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей. Так, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч.6 ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до 14 років або дитини -інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що у позивача є на утриманні син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до медичного висновку має захворювання на цукровий діабет 1 типу важкої форми. Дитина потребує постійного домашнього догляду, є інвалідом 1 групи ( а.с.33-37,190).

Як вбачається з витягу ЄДР, УМВС України Кіровоградській області (станом на 23.11.2015 р.) перебуває в стані припинення, а державна реєстрація Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області проведена 07.11.2015 р., номер запису: 1 010164, тобто на наступний день після звільнення позивача ( а.с.186-187).

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби… у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Крім цього, згідно з правовим висновком Верховного суду України, викладеного у постанові від 28.10.2014 р., встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Таким чином говорити про «повну ліквідацію» УМВС як органу немає підстав, оскільки основні функції міліції перейшли до створеної Національної поліції України.

Відповідно до Постанови КМУ від 16.09.2015 р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», постановлено ліквідувати УМВС України в Кіровоградській області та утворити Управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Згідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, згідно із ч.9. ст.36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За таких обставин суд вважає, що позивач згідно вимог п.24 Положення підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якої вона була протиправно звільнена, а саме на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області з дати її звільнення, тобто з 06.11.2015 року.

Відповідно до ст.47 Закону України "Про національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.48 зазначеного Закону призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 цього Закону.

У відповідності до ч.2 ст.11 КАС України суд виходить за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Отже, на підставі зазначеного та враховуючи норми п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», суд вважає за необхідне, з метою повного поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, на підставі ч.2 ч.3 ст.162 КАС України, зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з ГУ НП України в області та Олександрійського ВП ГУ національної поліції на її користь заподіяної моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд враховує, що позивач пропрацювала в ОВС більше 16 років, здобула за цей час певних життєвих зв'язків, почувала себе захищеною, оскільки мала гарантоване місце роботи та впевненість у завтрашньому дні. Після отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки 13.11.2015 р., маючи на утриманні дитину-інваліда з важкою формою захворювання з ОСОБА_2 стався гіпертонічний криз, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги ( а.с.191-192).

З урахуванням положень Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд приходить висновку про часткове задоволення позовної вимоги в цій частині, а справедливою сатисфакцією за спричинену моральну шкоду вважати та стягнути з УМВС в Кіровоградській області на користь ОСОБА_2 в розмірі 5 000 грн.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у постанові від 04.11.2014, задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково, скасувати акт індивідуальної дії та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд зазначає, що відповідач 1,2 та 3 заперечуючи проти позову не надали суду доказів правомірності оскаржуваного наказу від 06.11.2015 р. № 383 о/с в частині звільнення ОСОБА_2

За таких обставин, суд вважає, що оскаржений позивачем наказ про її звільнення прийнятий з порушеннями положень ч.3 ст.2 КАС України, що надає суду змоги прийти до висновку про його протиправність.

Зокрема, наказ про звільнення відносно ОСОБА_2 прийнятий не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; небезсторонньо, недобросовісно, нерозсудливо, без дотримання рівності принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без дотримання принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відтак, позовна вимога щодо визнання його протиправним та скасування підлягає задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Згідно із п.2 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне постанову суду у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 94, 159-163, 167, 185-187, 254 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015 № 383 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на посаді слідчого, слідчого відділення Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді звернути до негайного виконання.

Судові витрати віднести за рахунок державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відкладення складання постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: В.С. Мирошниченко

Судді: К.М. Притула

Г.М.Момонт