Справа № 2а-4244/12/0170
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/9991/62774/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року,

встановив:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 30 березня 2012 року № 148.
Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Військовою частиною НОМЕР_1 подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, відповідач просить таку залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Судами встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2012 року № 148 за низьку виконавчу дисципліну на заступника командира кадр протитанкового артилерійського дивізіону з озброєння капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».
У висновках зазначеного наказу вказано, що капітан ОСОБА_1 розпорядження щодо заступання в добовий наряд не виконав, про неможливість заступити в добовий наряд нікому належним чином не доповів, нетактовно поводив себе з матросами, чим порушив вимоги статей 11, 12, 14, 30, 37, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV, (далі Статут) та директиву командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 1994 року № ДГК-01.
Ті самі висновки викладені в акті проведення службового розслідування, який затверджений 30 березня 2012 року командиром військової частини НОМЕР_1 , з яким позивач ознайомлений та не згодний з тих причин, що розслідування проводилось по факту незаступання в наряд, а не по факту доведення про заступання.
Статтями 129, 130 Статуту закріплено, що внутрішній порядок це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом. Внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам військових статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.
Згідно із статтею 267 Статуту добовий наряд призначається для підтримання внутрішнього порядку, охорони особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, приміщень і майна військової частини (підрозділу), контролю за станом справ у підрозділах і своєчасного вжиття заходів для запобігання правопорушенням, а також для виконання інших обов`язків внутрішньої служби.
Статтею 268 Статуту передбачено, що склад добового наряду оголошується наказом по військовій частині на період навчання. Добовий наряд військової частини призначається у такому складі: черговий частини; помічник чергового частини; черговий підрозділ; варта; черговий і днювальні парку, а також механіки-водії (водії) чергових тягачів; черговий фельдшер або санітарний інструктор і днювальні медичного пункту; черговий і помічники чергового контрольно-пропускного пункту; черговий їдальні та робітники їдальні; черговий штабу частини та посильні; черговий сигналіст; пожежний наряд; водії чергових автомобілів. Щоденно наказом по частині призначаються черговий частини, помічник чергового частини, начальник варти, черговий парку, черговий підрозділ, а також підрозділи, від яких виділяються добовий наряд частини й особовий склад для виконання нарядів на роботи.
Статтею 281 Статуту встановлено, що штаб військової частини за 7 діб до початку місяця повідомляє командирам підрозділів дні заступання й склад добового наряду.
Судами попередніх інстанцій, з урахуванням викладених норм, вірно зроблено висновок про те, що дні заступання в наряд та склад добового наряду визначаються на місяць командуванням військової частини за 7 днів до початку місяця. Окремо, щоденно наказом по частині призначаються черговий частини, помічник чергового частини, начальник варти, черговий парку, черговий підрозділ, а також підрозділи, від яких виділяються добовий наряд частини й особовий склад для виконання нарядів на роботи.
З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судами, що начальником штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 відповідно до листка добового наряду з 13 березня 2012 року на 14 березня 2012 року черговим парку визначено капітана ОСОБА_1 , яким не поставлено підпис про ознайомлення з нарядом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 березня 2012 року № 47-НР призначено добовий наряд на 14 березня 2012 року, в якому черговим парку призначено командира кадр 12-ої батареї кадр протитанкового дивізіону капітана ОСОБА_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 березня 2012 року № 112 призначено службове розслідування стосовно незаступання в добовий наряд капітана ОСОБА_1 .
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до доповідної записки чергового частини майора ОСОБА_4 від 12 березня 2012 року командиру військової частини НОМЕР_1 повідомлялось, що згідно із доповіддю помічника чергового ОСОБА_5 під час доведення через

посильного штабу матроса ОСОБА_6 до особового складу, який залучався до несення служби в добовий наряд з 13 на 14 березня 2012 року, капітан ОСОБА_1 відмовився розписуватись за ознайомлення в книзі доведення нарядів.
На такі обставини також вказували у своїх поясненнях старший лейтенант ОСОБА_5 та матрос ОСОБА_6 . Крім того, у поясненнях ОСОБА_6 вказував на той факт, що під час доведення капітану ОСОБА_1 про заступання в наряд останній відповів, що він не є капітаном ОСОБА_1 та відмовився ставити свій підпис у книзі ведення нарядів. Такі самі пояснення були надані матросом ОСОБА_6 під час його допиту в якості свідка у судовому засіданні 23 травня 2012 року.
Відповідно до пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_5 та матроса ОСОБА_7 до звернення матроса ОСОБА_6 підходив ОСОБА_7 та намагався довести до відома позивача про його заступання в наряд 13 березня 2012 року, при цьому отримав відповідь зачинити двері, у зв`язку із чим повідомити про добовий наряд не вдалося.
Підполковник ОСОБА_8 пояснив, що ним було повідомлено капітана ОСОБА_1 про заступання в наряд 13 березня 2012 року, на що останній всіляко переконував про недотепність цього призначення та після тривалої розмови сказав, що піде та візьме лікарняний і щоб шукали йому заміну. О 14:00 годині того ж дня позивач прибув з медичною книжкою, де значився підпис лікаря щодо рекомендації звільнення з нарядів на 1 місяць. Підполковник ОСОБА_8 надав показання як свідок в судовому засіданні 23 травня 2012 року та виклав суду ті самі факти, що зазначені ним у поясненнях під час проведення службового розслідування.
Згідно із поясненнями першого заступника командира кадр протитанкового дивізіону капітана ОСОБА_9 , який є безпосереднім начальником ОСОБА_1 , 12 березня 2012 року о 17:20 ОСОБА_9 подзвонив старший лейтенант ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_1 заступає в наряд черговим з 13 березня 2012 року на 14 березня 2012 року, однак останній на телефонні дзвінки не відповідає, та попросив сповістити позивача про його заступання в наряд з 13 березня 2012 року. На його повідомлення про наряд ОСОБА_1 відповів, що не бажає заступати в добовий наряд. Про наявність рекомендацій лікаря на звільнення від нарядів позивач не повідомив.
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідно до пояснень помічника чергового частини старшого лейтенанта ОСОБА_5 та матросів ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , капітан ОСОБА_1 поводив себе із матросами неввічливо та намагався будь-якими чином не ознайомлюватись зі складом добового наряду з 13 на 14 березня 2012 року.
Встановивши вищезазначені обставини цієї справи, суди правильно вказали на те, що викладені факти свідчать про порушення позивачем вимог статей 33, 49 та 50 Статуту, згідно із якими старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців. Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на «Ви».
Судами попередніх інстанцій вірно встановлено факт невиконання позивачем наказів старших за військовим званням офіцерів, що є порушенням статей 11, 30, 37 Статуту, в яких говориться про обов`язок військовослужбовців беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, ставитися до начальника з повагою, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Обґрунтованим є висновок судів про доведеність порушень позивачем вимог Статуту, у зв`язку з чим його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2012 року № 148.
Щодо неможливості ОСОБА_1 заступити в наряд у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пояснень начальника хірургічного відділення військової частини НОМЕР_2 (військовий госпіталь) ОСОБА_10 до нього 13 березня 2012 року звернувся капітан ОСОБА_1 , і після його огляду він поставив діагноз та рекомендував позивачеві звільнити його від нарядів, занять зі стройової та фізичної підготовки на 1 місяць. У поясненнях ОСОБА_10 зазначив, що його рекомендації носили виключно рекомендаційно-консультативний характер, і для реалізації таких рекомендацій ОСОБА_1 необхідно було пройти відповідну процедуру.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2012 року № 1524 підтверджено, що начальник медичної служби начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_1 майор медичної служби ОСОБА_11 є єдиним лікарем частини, який в порядку статей 256, 257 Статуту має право видавати довідки про стан здоров`я військовослужбовців частини з рекомендаціями про звільнення від виконання службових обов`язків.
Відповідно до статей 256, 257 Статуту військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу направляються до медичного пункту частини черговим роти під командою санітарного інструктора роти або старшого, призначеного з числа хворих. Книга запису хворих (згідно з додатком 14 до цього Статуту) за підписом старшини роти подається черговому медичного пункту не пізніше ніж за 2 години до початку амбулаторного прийому. Черговий фельдшер контролює прибуття до медичного пункту всіх військовослужбовців, занесених до книги запису хворих. Після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування. Хворі, яким призначене амбулаторне лікування, для приймання ліків і проведення інших лікувальних процедур, а також ті, що потребують консультації медичних спеціалістів, направляються до медичного пункту військової частини у дні і години, зазначені лікарем у книзі запису хворих. Після одержання медичної допомоги військовослужбовці повертаються в розташування роти під командуванням санітарного інструктора або старшого. Старший команди передає книгу запису хворих черговому роти, який подає її командирові роти. За висновком лікаря (фельдшера), зазначеним у книзі запису хворих, і відповідним рішенням командира роти старшина роти віддає необхідні вказівки. Офіцери та військовослужбовці військової служби за контрактом за висновком лікаря можуть залишатися для лікування на квартирах (удома). Про результати огляду хворих, характер поданої допомоги і призначення лікар робить відповідні відмітки в медичних книжках та видає довідки про стан здоров`я.
Висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами. По закінченні терміну звільнення за висновком лікаря військовослужбовці мають бути направлені у разі потреби на повторний медичний огляд. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря (фельдшера) і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині.
Викладене свідчить, що за результатами огляду хворого лікарем військової частини видається довідка про стан здоров`я. Крім того, повинен бути оформлений висновок про часткове або повне звільнення від виконання службових обов`язків (для офіцерів та військовослужбовців за контрактом), який дається лікарем не більш ніж на шість діб із можливим подальшим продовження цього терміну. У висновку повинні міститись рекомендації про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків.
Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що згідно із висновком лікар повинен видати довідку, де міститься інформація про стан здоров`я хворого, тобто, вказаний діагноз та зазначена рекомендація про звільнення від служби на конкретний термін.
Отже, належною передумовою звільнення офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом від виконання службових обов`язків є довідка лікаря про стан здоров`я, а відповідною підставою звільнення є наказ командира військової частини, який видається у відповідності із довідкою про стан здоров`я.
Правильним є висновок судів про те, що рекомендації, які були надані позивачеві лікарем ОСОБА_10 , не носили обов`язковий характер та не були належною підставою для звільнення ОСОБА_1 від виконання ним службових обов`язків, у тому числі виходу в добовий наряд.
Згідно із статтею 6 Статуту вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Отже, суди правильно вказали на те, що підставою для звільнення від виконання службового обов`язку є не тільки рекомендації лікаря, а й відповідна довідка.
Також судами вірно зазначено, що дисциплінарне стягнення до позивача було застосовано командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_12 , який згідно вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут), наділений повноваженнями на застосування до підлеглих офіцерів такого виду дисциплінарного стягнення як сувора догана, і застосоване дисциплінарне стягнення відповідає військовому званню військовослужбовця, вказавши при цьому на правомірність проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 , та що відповідачем не були порушені строки застосування дисциплінарного стягнення, які визначені статтею 87 Дисциплінарного статуту.
Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2012 року № 148.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.
Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 травня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.