Справа № 756/585/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/585/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Яценко Н.О.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, в якому просив суд:

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо призначення пільгових пенсій;

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва призначити пільгову пенсію з моменту настання цього права, відповідно до заяви.

Крім того, до суду першої інстанції, 14.12.2015 року позивач подав клопотання в якому зазначив, що 2015 рік є останнім в якому громадяни України можуть долучати при обчисленні пенсій, періоди своїх заробітків до 2000 року. У Позивача саме в ці роки кращі коефіцієнти заробітної плати, які важливі при нарахуванні та обчисленні пенсії. Тому просить при задоволенні позову, в резолютивній частині постанови, зазначити, що обчислення та нарахування пенсії повинні бути проведені на умовах, які були на момент набуття ним цього права, а саме на 02 вересня 2015 року.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям позивача щодо правомірності відмови у призначенні пільгової пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілим від ЧАЕС 4 категорії.

Проживав на території зони посиленого радіологічного контролю з 23.12.1978 року по 31.03.1990 року, період проживання Позивача з 26.04.1986 року по 31.03.1990 року становить 3 роки 11 місяців та 6 днів.

31.08.2015 року ОСОБА_1 подав заяву до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п.2 ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 09.09.2015 року №16653/09 Відповідач відмовив ОСОБА_1 у розгляді питання призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи, у зв`язку із відсутністю підстав для розгляду даного питання, а саме: чинна норма пенсійного законодавства передбачає визначення права на зниження пенсійного віку на 2 роки за умови проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії до 01.01.1993 року не менше 4 років.

Аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, зокрема, особам, які постійно проживали чи постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, передбачено зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання чи роботи, але не більше 5 років.

Також, згідно приміток до вказаної статті - початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, початкова величина зниження пенсійного віку, 2 роки, встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, особі, яка станом на 1 січня 1993 року прожила 3 роки 11 місяців і 6 днів на території посиленого радіологічного контролю, у тому числі: 96 днів в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, і має відповідний статус, може бути призначена пенсія за віком із зниженням пенсійного віку на 3 роки, з них 2 роки початкова величина зниження пенсійного віку і 1 рік додатково за 3 роки проживання на відповідній території.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що оскільки 02.09.2015 року Позивачеві виповнилось 57 років (з врахуванням того, що Позивач має право на зниження пенсійного віку на 3 роки), то право на призначення пенсії виникає в нього з наступного дня після досягнення пенсійного віку, тобто з 03.09.2015 року.

Позивачем, відповідно, були надані всі необхідні документи для призначення пільгової пенсії, термін проживання на території посиленого радіологічного контролю дозволяє здійснити ОСОБА_1 зниження пенсійного віку на 3 роки, відповідно до заявлених ним вимог.

Підсумовуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана Постанова винесена судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року - задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва призначити пільгову пенсію ОСОБА_1 з 03.09.2015 року.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.