Справа № 804/15395/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.
представника позивача: ОСОБА_2
представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.08.2015р. №48-о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у звязку із відмовою працівника від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці; поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 серпня 2015 року по день ухвалення судового рішення, а також стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що звільнення позивачки відбулося з порушенням приписів ст.ст.32,49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), оскільки їй надавалося попередження про переведення на іншу посаду у звязку із реорганізацією Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області або про наступне звільнення із займаної посади згідно з п.6 ст.36 КЗпП України (відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці). В чому саме полягають зміни істотних умов праці за посадою позивачки та причини, які унеможливлюють подальшу роботу за цією ж посадою, в означеному попередженні не вказувалося. Також в ньому не було вказано і вакантні посади, які пропонуються ОСОБА_1 ОСОБА_5 посади були запропоновані позивачці лише через два місяця і 24 дня після попередження про наступне вивільнення. Однак, це були посади в іншій місцевості, а саме: у м. Верхньодніпровську, а не в Пятихатському відділенні Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, де працювала ОСОБА_1 Зважаючи на наведене, а також на те, що позивачка постійно проживає в м. Пятихатки і 15.07.2015р. нею було подано заяву про переведення на посаду головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка фактично залишилась не розглянутою, ОСОБА_1 відмовилась від запропонованих посад у звязку із чим була звільнена з займаної посади оскаржуваним наказом від 06.08.2015р. №48-о. Також позивачка вказувала на те, що внаслідок проведеної реорганізації не тільки не було скорочено кількість штатних одиниць Пятихатського відділення, а навіть відбулося їх збільшення на 3 штатні одиниці, з огляду на що взагалі не зрозуміло з яких підстав слід було переводити її в м. Верхньодніпровськ. Враховуючи, що Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області була реорганізована шляхом приєднання до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, при цьому остання є правонаступником реорганізованої, позивачка підлягає поновленню на займаній посаді правонаступником. У звязку із незаконним звільненням на користь позивачки згідно ч.2 ст.235 КЗпП України має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу, розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, а також моральна шкода у сумі 2500,00грн., спричинена моральними стражданнями та переживаннями через незаконне звільнення, втрату налагоджених життєвих звязків, позбавлення права на працю та перебування у скрутному фінансовому становищі.
Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали предявлений позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області була реорганізована шляхом приєднання до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про реєстрацію новоствореної юридичної особи, у звязку із чим всім працівникам, в тому числі і ОСОБА_1, було вручено попередження про наступне вивільнення з займаної посади згідно з п.6 ст.36 КЗпП України або переведення на іншу посаду. Зокрема, позивачці, яка працювала на посаді головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, було запропоновано вакантні посади у м. Верхньодніпровську. Наведене було викликано тим, що роботодавцем було проведено раціоналізацію робочих місць шляхом затвердження нової структури. При цьому призначення працівників здійснювалося виключного за показниками раціоналізації робочих місць, результативності та ефективності їх роботи, з врахуванням трудової та виконавчої дисципліни, а також за попереднім погодженням керівників структурних підрозділів. Скорочення чисельності штату Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області дійсно не мало місця, оскільки як до реорганізації, так і після неї у штаті було 145 одиниць. Єдині зміни, що відбулися, це переведення працівників в інші структурні підрозділи в межах однієї юридичної особи. Водночас, проведення власником заходів щодо змін організації виробництва і праці це виключне повноваження власника і про такі зміни у даному випадку позивачка була належним чином попереджена. Через відмову ОСОБА_1 від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці згідно п.6 ст.36 КЗпП України, з урахуванням приписів ч.4 ст.32 цього Кодексу, остання правомірно була звільнена із займаної посади. Крім того, оскільки ОСОБА_1 не перебувала в трудових відносинах з юридичною особою - Верхньодніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, поновити її на роботі саме в такій юридичній особі неможливо. Також відповідач зазначав, що у разі задоволення судом позовних вимог про поновлення позивача на займаній посаді, не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме з 07.08.2015р., оскільки першочергово позивачка зверталась з аналогічним позовом до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області і 23.10.2015р. цим судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі через непідсудність цієї справи такому суду, отже, саме з вини ОСОБА_1 було штучно затягнуто вимушений прогул, відшкодування якого тепер начебто необхідно здійснити відповідачу. На підставі зазначеного, на думку відповідача, за проміжок часу з 02.09.2015р. по 23.10.2015р. суд не повинен стягувати на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки за чинним законодавством обовязок з відшкодування моральної шкоди, заподіяної у сфері трудових відносин, настає у випадках, коли це було передбачено умовами укладеного сторонами контракту або коли така шкода є наслідком небезпечних чи шкідливих умов праці, що в даному випадку місця не мало.
Представники відповідача у судовому засіданні також заперечували проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у органах державної податкової служби з 19.11.2013р., присягу державного службовця прийняла 06.05.1994р., обіймала посади державного податкового інспектора у відділі зборів та стягнень з фізичних осіб (з 19.11.1993р. до 01.10.1995р.), в. о. головного державного податкового інспектора сектора компютеризації (з 01.10.1995р. до 05.01.1996р.), головного державного податкового інспектора сектора компютеризації (з 05.01.1996р. до 20.01.1997р.), в.о. начальника відділу компютеризації (з 21.01.1997р. до 06.06.1997р.), начальника відділу компютеризації (з 06.06.1997р. до 06.07.2000р.), начальника відділу автоматизованого адміністрування податків (з 21.06.2000р. до 27.06.2001р.), головного держподатінспектора групи обліку надходжень (з 27.06.2011р. до 01.08.2003р.), з 01.08.2003р. у звязку зі змінами в організаційній структурі переведена у групу супроводження автоматизації процесів оподаткування відділу автоматизації процесів оподаткування із збереженням посади, 21.01.2005р. призначено в порядку переведення на посаду головного держподатінспектора сектору супроводження автоматизації процесів оподаткування відділ автоматизації процесів оподаткування у звязку зі змінами у структурі та штатному розписі; 18.10.2005р. переведено на посаду головного державного податкового інспектора відділу інформатизації процесів оподаткування у звязку зі змінами у структурі та штатному розписі; з 14.03.2012р. у звязку з реорганізацією Жовтоводської ОДПІ звільнено з посади по переводу до Верхньодніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС та з 15.03.2012р. прийнята на посаду головного державного податкового інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ Дніпропетровської області ДПС; з 01.07.2013р. призначена в порядку переведення на посаду головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області; 01.07.2013р. ОСОБА_1 присвоєний 13 ранг державного службовця, а 02.01.2014р. спеціальне звання інспектор податкової та ситної справи І рангу, що підтверджується відомостями трудової книжки позивачки (т.2 а.с.45-49).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області була реорганізована шляхом приєднання до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Таким чином, відповідач є правонаступником Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
У звязку із цим всім працівникам Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (всіх відділень) було вручено попередження про наступне вивільнення з займаної посади згідно з п.6 ст.36 КЗпП України або переведення на іншу посаду.
Так, 12.05.2015р. ОСОБА_1 було ознайомлено з попередженням, в якому зазначалося, що з метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», керуючись Порядком здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011р. №1074, наказів Міністерства доходів і зборів України від 15.09.2014р. №10 «Про реорганізацію головних управлінь Міндоходів в окремих областях», від 25.09.2014р. №2113-о «Про уповноваження голів комісій», наказів Державної фіскальної служби України від 12.09.2014р. №129 «Про затвердження типових структур територіальних органів ДФС», від 25.09.2014р. №619-о «Про надання повноважень», від 05.11.2014р. №245 «Про затвердження чисельності працівників окремих державних податкових інспекцій головних управлінь ДФС», наказів Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.04.2015р. №1 «Про введення в дію структури Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області», від 08.05.2015р. №2 «Про введення в дію штатного розпису на 2015 рік Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області» адміністрація Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області попереджає про переведення позивачки на іншу посаду у звязку з реорганізацією Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області або про наступне звільнення із займаної посади 15 липня 2015 року згідно з п.6 ст.36 КЗпП України. Пропозиції щодо наявних вакантних посад у структурі територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області будуть запропоновані протягом двох місяців апаратом Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Наказом Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.08.2015р. №48-о ОСОБА_1 була звільнена 06 серпня 2015 року з посади головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області у звязку з відмовою працівника від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці згідно п.6 ст.36 КЗпП України (т.1 а.с.19).
Так, п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.
За змістом приписів ч.1, ч.2 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.
Згідно ч.3, ч.4 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
За правилами статей 42, 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, яке при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 після попередження про наступне вивільнення лише у день звільнення (06.08.2015р.) було запропоновано переведення на наступні посади: на посаду головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з робочим місцем у м. Верхньодніпровську; на посаду головного державного інспектора координаційно-моніторингового відділу Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з робочим місцем у м. Верхньодніпровську та на посаду головного державного інспектора відділу ІТ Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з робочим місцем у м. Верхньодніпровську (т.1 а.с.76).
В той час, як зазначалося вище, позивачка працювала на посаді головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з робочим місцем у м. Пятихатки, в якому і проживає.
ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовилась, оскільки запропонована робота знаходилась в іншій місцевості (т.1 а.с.76).
Таким чином, фактично ОСОБА_1 було запропоновано переведення в іншу місцевість, яке за змістом приписів ч.1 ст.32 КЗпП України допускається тільки за згодою працівника.
Дійсно, перелік істотних умов праці, наведених у статті 32 КЗпП є приблизним, а не вичерпним, а тому у кожному конкретному випадку і інші зміни можуть бути визнані істотними.
Однак, головним є те, що частина 3 статті 32 КЗпП України передбачає можливі зміни умов виконання роботи, як-то зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших, а не переведення на іншу роботу (в іншу місцевість), тим більше, коли установа, в якій працював робітник (структурний підрозділ установи) залишається в тій самій місцевості, де і знаходилась.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що припинення трудового договору за пунктом 6 ст.36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнаним обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при проваджені роботи за тією ж спеціальністю чи посадою викликана зміною в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки впровадженням передових методів, технологій тощо). У випадках відсутності доказів про зміну в організації праці зміни істотних умов праці слід визнавати незаконними.
Слід зазначити, що у попередженні про наступне вивільнення, яке було доведено до відома ОСОБА_1, конкретно не зазначено які саме істотні умови праці будуть змінюватися, що по суті до запропонування ОСОБА_1 нових посад, яке відбулося у день звільнення останньої, перешкоджало їй у повній мірі зясувати що це будуть за зміни і чи зможе вона за їх наявності продовжити працю, або їй слід скористатися наданим чинним законодавством двомісячним терміном для пошуку нової роботи.
Як пояснили представники відповідача, в реорганізованій податковій інспекції відбулася раціоналізація робочих місць з метою їх впорядкування шляхом переведення тих працівників, які обліковувалися саме в Верхньодніпровській ОДПІ (м. Верхньодніпровськ), але фактично їх робоче місце було в м. Пятихатки (Пятихатському відділенні).
Так, зі штатного розпису Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на 2015 рік та з підготовленого відповідачем на вимогу суду Переліку працівників Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ з додатковими поясненнями вбачається, що до реорганізації у Пятихатському відділенні обліковувалися та фактично працювали: на 3 посадах головних державних інспекторів Бугара В.В., Бурлак О.Г. та Оліщук Т.Д.; на 3 посадах головних державних ревізорів-інспекторів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а інші працівники обліковувалися в Верхньодніпровській ОДПІ, але фактично їх робоче місце було в м. Пятихатки, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.71-75,173-179, т.2 а.с.122).
При цьому шляхом порівняння структури та штатного розпису реорганізованої Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області зі структурою та штатним розписом Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області судом встановлено, що реорганізація податкової інспекції не супроводжувалась скороченням штату працівників. В тому числі не відбулося скорочення штату і в Пятихатському відділенні, де працювала ОСОБА_1, що визнається і відповідачем, а, навпаки відбулося збільшення штатних одиниць Пятихатського відділення з 6 до 9 (т.1 а.с.48-51, 78-83).
Водночас, суд зауважує, що відповідно до частини 4 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Як зазначалося вище, скорочення чисельності та штату працівників ні в Верхньодніпровській ОДПІ, ні в її Пятихатському відділенні місця не мали.
До реорганізації з травня 2015 року у Пятихатському відділенні Верхньодніпровської ОДПІ було 6 штатних одиниць, з яких: три посади головного державного інспектора (ОСОБА_13, ОСОБА_1 та ОСОБА_14Д.) та три посади головного державного ревізора-інспектора (ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8М.). Після реорганізації у Пятихатському відділенні Верхньодніпровської ОДПІ так і залишилось три посади головного державного інспектора, додалась одна посада головного державного ревізора-інспектора і з трьох цих посад їх стало чотири, а також утворився сектор доходів і зборів з фізичних осіб з двома посадами: завідувача сектору та головного державного ревізора-інспектора цього сектору.
Крім того, після реорганізації на три посади головного державного інспектора були призначені: ОСОБА_13, ОСОБА_12 замість ОСОБА_1 та ОСОБА_9 замість ОСОБА_14; на чотири посади головного державного ревізора-інспектора: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_10; на посаду завідувача сектору доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_11, на посаду головного державного ревізора-інспектора цього сектору ОСОБА_8 (т.1 а.с.71-75,173-179, т.2 а.с.122).
З наведеного вбачається, що проведена раціоналізація робочих місць, метою якої, як зазначали представники відповідача, було саме впорядкування робочих місць працівників, які обліковувалися в Верхньодніпровській ОДПІ (м. Верхньодніпровськ), але фактично їх робоче місце було в м. Пятихатки (Пятихатському відділенні), не повинна була стосуватися тих працівників, які і працювали і обліковувалися у Пятихатському відділенні у м. Пятихатки, як-то ОСОБА_1, оскільки їх робочі місця впорядкуванню за означених підстав не підлягали. Однак, фактично проведена раціоналізація відбулася, зокрема, шляхом намагання перевести працівника (ОСОБА_1Г.), яка працювала на посаді саме в Пятихатському відділенні, в Верхньодніпровську ОДПІ з робочим місцем у м. Верхньодніпровську (в іншій місцевості) задля звільнення робочого місця для іншого працівника (ОСОБА_12І.), який обліковувався саме працівником Верхньодніпровської ОДПІ, а не її Пятихатського відділення, що суперечить вимогам ст.32 КЗпП України.
Відносно означеного представники відповідача суду пояснили, що ОСОБА_12 був обраний для призначення на цю посаду у Пятихатському відділенні за показниками результативності в роботі та дотримання трудової та виконавчої дисципліни за попереднім погодженням керівників структурних підрозділів.
Однак, відповідачем не надано достатніх та належних доказів низької ефективності праці ОСОБА_1, натомість з наданих документів вбачається, що остання має понад 22 роки стажу в органах державної податкової служби, за підсумками проведених атестацій відповідала займаній посаді, позитивно характеризувалася згідно наданих службових характеристик, зокрема, зарекомендувала себе висококваліфікованим, принциповим та відповідальним фахівцем, посадові обовязки та доручені завдання виконує у повному обсязі, якісно та зі знанням справи, володіє глибокими системними знаннями, здатна до вирішення творчих завдань професійного характеру тощо; неодноразово заохочувалась, водночас ОСОБА_12 працює в податковій інспекції лише з 2007 року (8 років стажу), також позитивно характеризується за наданою службовою характеристикою, за підсумками проведеної атестації відповідає займаній посаді; як у ОСОБА_1, так і у ОСОБА_12 були випадки притягнення до дисциплінарної відповідальності (т.2 а.с.43-55,82-101).
При цьому, як зазначалося вище, згідно статей 42, 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, яке при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. В даному випадку переважне право на залишення на роботі є саме у ОСОБА_1, оскільки її стаж роботи у податкових органах вдвічі більше ніж у ОСОБА_12
Таким чином, доводи відповідача відносно того, що звільнення ОСОБА_1 повязане зі зміною істотних умов праці, що викликані раціоналізацією робочих місць, є безпідставними.
Щодо зміни інших істотних умов праці, які полягали, згідно пояснень представників відповідача, у зміні найменування посад і зміні посадових окладів (їх збільшенні), судом встановлено, що позивачка не заперечувала проти таких змін умов праці, а навпаки, 15.07.2015р. подала заяву на імя начальника Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якій просила призначити її в порядку переведення на посаду головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 15.07.2015р. (т.1 а.с.16).
Означена заява відповідно до рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана відповідачем 21.07.2015р., однак, ніякої відповіді на цю заяву позивачка не отримала (т.1 а.с.17).
Представники відповідача у судовому засіданні пояснили, що фактично вказана заява від ОСОБА_1 не надходила і в поштовому повідомленні вказано, що її отримала Огніва, однак, такого працівника в Верхньодніпровській ОДПІ немає, тому і жодної відповіді на цю заяву не було.
Разом з тим, з листа Центру поштового звязку №4 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта», наданого у відповідь на заяву ОСОБА_1 (вх.№1193 від 23.09.2015р.) вбачається, що рекомендований лист з повідомленням, яким позивачка надсилала відповідачу заяву від 15.07.2015р., вручений 21.07.2015р. уповноваженій особі Остапчук, а з вини листоноші ОСОБА_15, яка вже не працює в галузі поштового звязку, зазначено в повідомленні про вручення прізвище Огніва, яка є уповноваженою особою ВДВС (т.1 а.с.18).
Отже, від продовження роботи у звязку із зміною вказаних істотних умов праці, що дійсно мали місце (зміна найменування посад і зміна посадових окладів (їх збільшення)), ОСОБА_1 не відмовлялася. При цьому переведення в іншу місцевість (на іншу роботу) не є зміною істотних умов праці у розумінні ч.3 ст.32 КЗпП України і допускається лише за згодою працівника, а не може бути викликана раціоналізацією робочих місць, тим більше, що мета такої раціоналізації за поясненнями представників відповідача, фактично стосувалася тих робочих місць та посад, які ОСОБА_1 не обіймала.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про незаконність звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області у звязку з відмовою працівника від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України та протиправність наказу відповідача, згідно якого таке звільнення було здійснено, у звязку із чим такий наказ підлягає скасуванню.
При цьому суд скасовує саме наказ Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.08.2015р. №48-о про звільнення ОСОБА_1, а не наказ Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.08.2015р. №48-о про звільнення ОСОБА_1, як просила позивачка, оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що наказ про звільнення ОСОБА_1 виданий саме на бланку Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області та завірений печаткою саме цього контролюючого органу, а не Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
З огляду на означене, ОСОБА_1 має бути поновлена на займаній посаді, з якої була незаконно звільнена, а саме: на посаді головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, оскільки з Верхньодніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивачка фактично у трудових відносинах не перебувала, що сторонами визнається, водночас, саме на відповідача, як правонаступника Верхньодніпровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, покладається обовязок здійснити поновлення незаконно звільненого працівника. При цьому позивачка має бути поновлена не займаній посаді з дати її незаконного звільнення, а саме: з 06.08.2015р.
Так, п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з відповідними змінами та доповненнями) встановлено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).
Зважаючи на наведене, суд зобовязує відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (з відповідними змінами та доповненням), за період з 07 серпня 2015 року по 14 грудня 2015 року.
Щодо доводів відповідача відносно того, що він не повинен відшкодовувати позивачці середній заробіток за час вимушеного прогулу за проміжок часу з 02.09.2015р. по 23.10.2015р., оскільки першочергово позивачка зверталась з аналогічним позовом до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області і 23.10.2015р. цим судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі через непідсудність цієї справи такому суду, а, отже, саме з вини ОСОБА_1 було штучно затягнуто вимушений прогул, суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу про умисне затягування ОСОБА_1 вимушеного прогулу та обізнаність останньої про підсудність справ такої категорії, тим більше, що позивачка не є юристом за фахом, таким чином, наведені доводи є безпідставними.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнути з відповідача на її користь 2500,00грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, суд зазначає наступне.
Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Судом встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_1
При цьому, як зазначала позивачка, спричинена їй моральна шкода через її незаконне звільнення виявилася у моральних стражданнях та переживаннях через порушення відповідачем її законних прав та інтересів, гарантованих Конституцією України та чинним законодавством, в частині її права на працю, що призвело до втрати налагоджених життєвих звязків, через що вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також призвело до погіршення стану її здоровя, нервовості, роздратованості та пригніченості.
Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням.
Доводи відповідача про те, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки за чинним законодавством обовязок з відшкодування моральної шкоди, заподіяної у сфері трудових відносин, настає у випадках, коли це було передбачено умовами укладеного сторонами контракту або коли така шкода є наслідком небезпечних чи шкідливих умов праці, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.08.2015р. №48-о про звільнення ОСОБА_1 06 серпня 2015 року з посади головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у звязку із відмовою працівника від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці згідно п.6 ст.36 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з 06 серпня 2015 року.
Зобовязати Верхньодніпровську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (з відповідними змінами та доповненням), за період з 07 серпня 2015 року по 14 грудня 2015 року.
Стягнути з Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 2500,00грн. (дві тисячі пятсот гривень 00 копійок) в рахунок компенсації моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Пятихатського відділення Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_16