Справа № 0670/1691/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/9991/68842/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2012 року

у справі № 0670/1691/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екта-Пром»

до Житомирської митниці Державної митної служби

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екта-Пром» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби (далі - відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2012 року № 3 та № 4.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року позов був задоволений. Скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської митниці № 3 від 14 березня 2012 року та № 4 від 14 березня 2012 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2012 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Житомирська митниця ДМС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Протягом 2009 - 2011 років ТОВ «Екта-Пром» було ввезено на митну територію України товар: роз'єми, призначені для використання на власному виробництві світлодіодних інформаційних табло та світлодіодних екранів. Зокрема, згідно вантажних митних декларацій позивачем були ввезені роз'єми для друкованих плат за кодом товару УКТ ЗЕД .

Житомирською митницею ДМС була проведена невиїзна документальна перевірка повноти нарахування та сплати податків і зборів товару «Роз'єми для друкованих схем…», імпортованого на митну територію України ТОВ «Екта-Пром» за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2012 року, за результатами якої складений акт № 3/12/101000000/ від 28 лютого 2012 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги Закону України «Про Митний тариф України» в частині невірного декларування коду товару, що, в свою чергу, призвело до заниження грошових зобов'язань за платежами: мито на товари, що ввозяться на територію України на 42330,85 грн.; податок на додану вартість на 8466,18 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що у період з 04 березня 2011 року по 09 грудня 2012 року у вантажних митних деклараціях, перелік та реквізити яких наведені на 3-5 аркушах акту перевірки, позивач невірно класифікував товар «Роз'єми для друкованих схем…» за кодом УКТ ЗЕД за ставкою ввізного мита 0%, оскільки згідно Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Державної митної служби України від 30 грудня 2010 року № 1561, усі пристрої, ввезені позивачем, являють собою штирьові роз'єми, які включають в себе чоловічий або жіночий компонент зв'язку та повинні класифікуватись за кодом УКТЗЕД за ставкою ввізного мита 5%.

14 березня 2012 року Житомирська митниця ДМС на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 3, яким згідно з підпунктами 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначила ТОВ «Екта-Пром» суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито на товари, що ввозиться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 49440,61 грн., у тому числі: 42330,85 грн. - за основним платежем, 7109,76 грн. - за штрафними санкціями.

14 березня 2012 року Житомирська митниця ДМС на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 4, яким згідно з підпунктами 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначила ТОВ «Екта-Пром» суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 9892,13 грн., у тому числі: 8466,18 грн. - за основним платежем, 1425,95 грн. - за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що митним органом не доведена наявність об'єктивних підставі вважати, що на момент митного оформлення товарів мало місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи, зокрема, не встановлено притягнення до відповідальності посадових осіб митного органу, які здійснювали митне оформлення спірного товару, з урахуванням того, що позивачем були сплачені до бюджету усі необхідні обов'язкові платежі. Також, суд виходив з того, що по оспорюваним вантажним митним деклараціям між суб'єктом господарювання та митним органом не було протиріч щодо визначення коду товару за УКТ ЗЕД.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

За визначеннями, наведеними у пунктах 19, 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній до 13 березня 2012 року), митні процедури - це операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів; пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пунктах 21, 49 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (в редакції, чинній з 13 березня 2012 року) визначено, що митна процедура - це зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання; пропуск товарів через митний кордон України - це надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому, виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній до 13 березня 2012 року) незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Частиною 4 статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній до 13 березня 2012 року) передбачено, що у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Згідно з положеннями статті 265 Митного кодексу України (в редакції, чинній до 13 березня 2012 року) порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

За визначеною Порядком здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року № 339 на виконання вимог статті 265 МК, процедурою контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після завершення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом, зокрема, шляхом проведення перевірок, у тому числі невиїзних документальних, системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України. Визначення грошових зобов'язань за результатами перевірок, у тому числі невиїзних документальних, системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та їх адміністративне оскарження здійснюються в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з пунктами 1-3 частини 3, частинами 7, 8 статті 345 Митного кодексу України (в редакції, чинній з 13 березня 2012 року) митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення. У разі виявлення митним органом під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи митного органу вживають передбачених законом заходів. У разі скасування, зміни за результатами документальної перевірки рішень щодо класифікації товарів для митних цілей, прийнятих митними органами відповідно до статті 69 цього Кодексу, або рішень про коригування заявленої митної вартості товарів, прийнятих митними органами відповідно до розділу III цього Кодексу, дії, вчинені підприємством на виконання таких рішень, не тягнуть за собою застосування штрафних (фінансових) санкцій, нарахування пені, накладення адміністративних стягнень, крім випадків, якщо зазначені рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Разом з цим, як встановлено судами попередніх інстанцій, під час митного оформлення товарів згідно вантажних митних декларацій порушень в оформленні чи недостовірних відомостей у вантажних митних деклараціях митним органом встановлено не було.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 88 Митного кодексу України (в редакції, чинній до 13 березня 2012 року) на декларанта покладено обов'язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

Такі ж сапі положення закріплені за декларантом у статті 266 Митного кодексу України (в редакції, чинній з 13 березня 2012 року).

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування грошових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за винятком випадку, коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що Житомирська митниця ДМС України не довела, що неправильне встановлення кодів товарної номенклатури було здійснено у зв'язку з недостовірною інформацією, поданою суб'єктом господарювання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Житомирської митниці ДМС підлягає залишенню без задоволення, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна