Справа № 815/6236/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6236/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1 (особисто),

представник відповідача - ОСОБА_2 (по довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Севастіяна Павловича до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет позову Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання неправомірними дії та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 48899053 від 02.10.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет позову Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання неправомірними дії та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 48899053 від 02.10.2015 року.

В судовому засіданні 04.02.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в адміністративному позові (а.с. 4-5). Обґрунтував позовні вимоги тим, що постанова від 30.11.2015 року про відкриття виконавчого провадження є протиправною, провадження відкрито на підставі неналежного виконавчого документа, який він не отримував, а тому підлягає скасуванню з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2015 року № 48899053 була винесена законно та на підставі діючого законодавства, а тому є правомірною з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с. 19-20).

Представник 3-ї особи до суду не зявився, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 91), тому згідно з ст..128 КАС України справу розглянуто за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідач, на підставі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст. 3 ,5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо примусового виконання рішень в порядку, передбаченому цим Законом, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 17, ст.ст. 104, 181 КАС України, тому його рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що 30.09.2015 року до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (далі Відділ), надійшла заява стягувача з проханням відкрити виконавче провадження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі податкової вимоги від 07.05.2015 МФ-564-У про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 Севастіяна Павловича код РНОКПП НОМЕР_1, що мешкає за адресою: 67622, Одеська область, Біляївський район, с. Курган, вул. Гайдара, буд. 19, по єдиному соціальному внеску в сумі 1267,95 гривень на користь держави(а.с.21).

02.10.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с. 6)

Не погоджуючись з винесеною постановою позивач оскаржує її у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Позивач стверджує, що вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не отримував, за змістом вимога не відповідає діючим на момент її винесення нормативно-правовим актам, виконавчий документ не містить резолютивної частини, однак саму вимогу про сплату боргу Позивач у судовому порядку не оскаржує.

Також зазначає, що в переліку документів, які підлягають примусовому виконанню, передбаченому ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», вимога ДПІ як виконавчий документ відсутня, крім того державним виконавцем самостійно змінено спосіб примусового виконання, тобто виконавець стягує борг, тоді як вимога зобовязує боржника сплатити борг.

Суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, зокрема рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У пункті 1 вимоги, орган, який її склав, вимагає сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, Вимога про сплату боргу(недоїмки) є виконавчим документом, а державним виконавцем виконано обовязок, передбачений законом, тому обґрунтовано та законно 02.10.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладені приписи законодавства, суд дійшов висновку що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області при винесені постанови від 02.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 48899053, діяв у межах та у спосіб, передбачений діючим законодавством, а отже й не вбачається правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 158-163, 181 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Севастіяна Павловича до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет позову Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 09.02.2016 року.

Суддя Бутенко А.В.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Севастіяна Павловича до Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет позову Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - відмовити.

09 лютого 2016 року.