Справа № 464/9344/15-а,2-а/464/256/15
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р. Справа № 876/191/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Нефедової А.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 10.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до УПФ України в Франківському районі м. Львова про визнання дій УПФ України у Франківському районі м. Львова в частині припинення виплати їй пенсії по інвалідності неправомірними та зобов'язання відновити їй виплату призначеної відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії по інвалідності з 1 червня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно п. 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213) у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу". Вказаний в п. 5 розділу ІІІ "Прикінцевих положень" Закону № 213, а закон щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються. В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу", пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.06.2015 року посада на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст.47 підстави для невиплати їй пенсії відпали. З огляду на вказане вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної їй відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом III групи загального захворювання і працює на посаді державного службовця в ДПІ у Шевченківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області, а з 17.10.2014 року перебуває на обліку в УПФ України у Франківському районі м. Львова, так як їй призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем з 01.04.2015 року було призупинено виплату їй пенсії по інвалідності, оскільки набрав чинності Закон України від 02.03.2015 року № 213-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, тобто змінено ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З врахування внесених змін, вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без врахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку зазначена норма чітко встановлює, що особам, які працюють на посадах, котрі дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону не виплачуються.

Підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно зазначеним законам, при чому в даному випадку не має значення чи набула особа таке право (тобто чи наявні підстави визначені законом для її призначення - вік, інвалідність, тощо) чи ні.

Апелянт займаючи посаду головного державного ревізора-інспектора сектору місцевих, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, працює на державній службі, а отже має право (з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу») на призначення пенсії відповідно до спеціального закону - Закону України «Про державну службу», а тому в даній ситуації на нього розповсюджується дія статті ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в чинній редакції.

У рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави.

Згідно висновку Конституційного Суду України зробленого у своєму рішенні від 25.01.2012 року № 3рп/2012, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Слід зазначити, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до переконання про те, що УПФ України в Франківському районі м. Львова, відмовляючи апелянту у відновленні виплати пенсії по ІІІ групі інвалідності загального захворювання з 01.04.2015 року, діяло в межах своїх повноважень і у спосіб, який передбачено чинним пенсійним законодавством України.

Таким чином, перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2015 року у справі №464/9344/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2016 року