Справа № 750/3062/15-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2016 р. м. Київ К/800/39649/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у міста Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у міста Чернігові ради звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 надміру виплаченої допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 21 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року, у розмірі 2965,68 грн..

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у міста Чернігові ради 2965,68 грн надміру виплачених бюджетних коштів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2015 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідачка звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 21 жовтня 2014 року знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради як особа, яка переміщується із тимчасово-окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. На підставі рішення позивача від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 здійснювалася виплата допомоги у розмірі 884 грн. та за період з 21 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року становила 2965,68 грн.

Однак, враховуючи те, що зазначена допомога призначена ОСОБА_2 всупереч вимогам Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, виплата допомоги припинена та на адресу відповідачки, позивачем направлено повідомлення про обсяг надміру сплачених коштів та строки їх повернення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність у відповідачки права на отримання зазначеної допомоги, оскільки її чоловіку з 09 липня 2014 року призначено компенсацію за піднайм житла.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем ? орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Колегія суддів доходить висновку, що правовий аналіз пунктів 1?4 частини четвертої статті 50 КАС свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС дозволяє колегії суддів дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

В випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянки ОСОБА_2 і, на думку колегії суддів, не підпадають під дію пункту 4 частини четвертої статті 50 КАС.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статі 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, ухвалюючи рішення судами першої та апеляційної інстанції допущено помилку щодо визначення юрисдикції даної справи та розгляду її у порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про скасування судових рішень та необхідність закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у міста Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак