Справа № 826/22749/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ІСА Прайм Девелопментс» - Короля Дмитра Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року у справі адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ІСА Прайм Девелопментс» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Приватне акціонерне товариство «ІСА Прайм Девелопментс» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає висновки відповідача про неможливість застосування податкового компромісу до податкового повідомлення-рішення від 26.06.2013 року № необґрунтованими.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Приватного акціонерного товариства «ІСА Прайм Девелопментс» - Король Дмитро Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «ІСА Прайм Девелопментс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року, за результатами якої складено акт від 10.06.2013 року № 380/22-30/24580485.

На підставі висновків акта перевірки від 10.06.2013 року № 380/22-30/24580485 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 26.06.2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 47626768,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням Приватне акціонерне товариство «ІСА Прайм Девелопментс» оскаржило його до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2015 року у справі № 826/5112/15 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ІСА Прайм Девелопментс» відмовлено.

Приватне акціонерне товариство «ІСА Прайм Девелопментс» 14.04.2015 року звернулось до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві із заявою № 14/04-01 про намір досягнення податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 26.06.2013 року № .

За результатом розгляду вказаної заяви відповідач прийняв рішення про непогодження застосування податкового компромісу від 29.04.2015 року № 5753/10/26-57-22-03.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» розділ ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 9-2 «Підрозділ 9-2. Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу».

Відповідно до частини першої підрозділу 92 розділу XX Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно частиною другою підрозділу 92 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 92 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість доводів відповідача про те, що податковий компроміс щодо податкового повідомлення-рішення від 26.06.2013 року № не може бути застосований, оскільки позивач не сплатив суму грошових зобов'язань, яку необхідно було сплатити у день подання заяви або після подання заяви до контролюючого органу.

При цьому, колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції твердження позивача стосовно того, що 5% від суми заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість були фактично сплачені, оскільки за Приватним акціонерним товариством «ІСА Прайм Девелопментс» на день подачі заяви та прийняття рішення обліковувалось від'ємне значення з податку на додану вартість у сумі 11000000,00 грн. З огляду на наступне.

Пунктом 8 підрозділу 92 Розділу XX «Перехідних положень» визначено, що податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Вказана спеціальна норма чітко передбачає саме сплату коштів, а не їх зарахування за рахунок інших переплат чи від'ємного значення.

Отже, для досягнення податкового компромісу, Приватне акціонерне товариство «ІСА Прайм Девелопментс» повинно було сплатити суму у визначеному Законом процентному відношенні, а саме 5% від суми податкового зобов'язання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не дотримано вимог підрозділу 92 Розділу XX «Перехідних положень» щодо обов'язкової сплати узгодженої суми податкового зобов'язання протягом 10 календарних днів з дня надання заяви, а тому рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 29.04.2015 року № 5753/10/26-57-22-03 щодо не погодження застосування процедури податкового компромісу за податковим повідомленням-рішенням від 26.06.2013 року № є правомірним та підстави для його скасування відсутні.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 245, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ІСА Прайм Девелопментс» - Короля Дмитра Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 18.02.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.