Справа № 802/107/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 лютого 2016 р. Справа № 802/107/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача 1: ОСОБА_2

представника відповідача 2: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 (відповідач 1), Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області

про: визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 (відповідач 1), Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 27.01.2016 року він звернувся до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із заявою про зупинення виконавчого провадження ВП №49882531 із примусового виконання постанови Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області від 21.08.2015 року № 317 про стягнення на користь держави штрафу у розмірі 10200,00 грн. до розгляду Вищим адміністративним судом України адміністративної справи №127/20621/15а за його касаційною скаргою на судові рішення, прийняті за результатами оскарження згаданої постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За наслідками розгляду цієї заяви він отримав лист відповідача від 28.01.2016 року №1211/10-33 із зазначенням того, що підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні.

Вважаючи таку відмову Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в зупиненні виконавчого провадження протиправною, безпідставною та необґрунтованою, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом у якому просить:

- визнати протиправною відмову Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції викладену в листі від 28.01.2016 року за №1211/10-33 щодо зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України №К/800/54820/15 від 06.01.2016 року;

- зобов'язати державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2 винести постанову про зупинення виконавчого провадження серія ВП №49882531 про примусове виконання постанови Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області від 21.08.2015 року №317 про стягнення із ОСОБА_3 на користь держави штрафу у розмірі 10200,00 грн. до розгляду Вищим адміністративним судом України адміністративної справи №127/20621/15а за касаційною скаргою ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1, 2 - державний виконавець Ксендзов А.С. проти позову заперечував. Зазначив, що посилання позивача на п. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" як на підставу для зупинення виконавчого провадження є недоречним, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення № 317 від 21.08.2015 року вже була оскаржена в суді за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту ДАБІ по справі №127/2062/15-а та рішення винесене у даній справі уже набрало законної сили. При цьому Вищий адміністративний суд України не зупинив виконання даних судових рішень, а тому просив відмовити у задоволені даного адміністративного позову.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, проте 05.02.2016 року подав письмові заперечення за вх. №2133 у яких зазначив, що державним виконавцем було правомірно відмовлено у зупиненні виконавчого провадження, а тому у задоволені позову просив відмовити. Крім того просив здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що постановою Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - Департамент) №317 від 21.08.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Позивач не погоджуючись із винесеною постановою №317 від 21.08.2015 року оскаржив її до Вінницького міського суду.

Встановлено, що постановою суду від 22.10.2015 року у справі № 127/20621/15-а у задоволені позову ОСОБА_3 було відмовлено повністю.

Вказана постанова від 22.10.2015 року набрала законної сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення.

20.01.2016 року Департамент звернувся до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із заявою №1002-13-54 про відкриття виконавчого провадження, за результатами розгляду якої постановою державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 22.01.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 49882531 із примусового виконання постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 21.08.2015 року №317 про стягнення на користь держави штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Разом з тим, встановлено, що ухвалою від 06.01.2016 року Вищим адміністративним судом України було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вінницького міського суду від 22.10.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі №127/20621/15-а за позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

27.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із заявою про зупинення виконавчого провадження ВП №49882531 у зв'язку із відкриттям Вищим адміністративним судом України касаційного провадження.

За результатами розгляду даної заяви відповідач листом від 28.01.2016 року №1211/10-33 повідомив ОСОБА_3, що відкриття Вищим адміністративним судом України касаційного провадження не є підставою для зупинення виконавчого провадження. Така відмова у зупиненні виконавчого провадження зумовила звернення ОСОБА_3 до суду із даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регламентований Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В силу положень п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 21.08.2015 року №317 про стягнення із ОСОБА_3 на користь держави штрафу у розмірі 10200,00 грн., є виконавчим документом який підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 25 цього ж закону).

При цьому статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначений вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із положеннями якої виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

На думку позивача, зазначені положення свідчать про те, що відкриття Вищим адміністративним судом України касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вінницького міського суду від 22.10.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі №127/20621/15-а є безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження.

Проте суд із такими доводами позивача не погоджується з огляду на таке.

Як уже було встановлено судом, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року було залишено без змін постанову Вінницького міського суду від 22.10.2015 року по справі №127/20621/15-а, якою у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Відповідно до приписів ст. 254 КАС України рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

За змістом статті 211 КАС України, предметом перегляду у Вищому адміністративному суді України є судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції.

Тобто, в даному випадку предметом розгляду у Вищому адміністративному суді України є касаційна скарга на рішення Вінницького міського суду від 22.10.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року, а не скарга на постанову Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області у справі про адміністративне правопорушення, як рішення органу уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Суд звертає увагу позивача, що порядок оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення врегульований главою 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Так, виходячи із положень статей 287-289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, тобто після закінчення строку, передбаченого ст. 289 КУпАП.

При цьому постанова про накладення адміністративного стягнення, у випадку її оскарження, підлягає виконанню згідно ст. 299 КУпАП після залишення скарги без задоволення.

Таким чином аналіз вищезазначених положень вказує на те, що процедура судового оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення є закінченою в розумінні вимог КУпАП з моменту набрання судовим рішенням, за наслідками такого оскарження, законної сили. У той же час можливість оскарження постанов органу (посадової особи) уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення до суду касаційної інстанції КУпАП не передбачено.

У свою чергу право позивача оскаржити судове рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності шляхом звернення із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому КАС України, та відкриття цим судом касаційного провадження за такою скаргою не слід ототожнювати з передбаченою КУпАП процедурою оскарження постанов у справі про адміністративні правопорушення та порядком набрання такими постановами законної сили, оскільки предмети оскарження у даних двох випадках не є ідентичними.

Так, ухвалення Вінницьким міським судом 22.10.2015 року судового рішення у справі № 127/20621/15-а за наслідками оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яке набрало законної сили, і є наслідком реалізації передбаченого нормами КУпАП права позивача на подачу скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, з чим, власне, і повязуються обставини обовязкового зупинення виконавчого провадження в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Прийняття ж судом касаційної інстанції касаційної скарги на судові рішення за наслідками процедури оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є наслідком реалізації позивачем свого права на касаційний перегляд таких судових рішень, а не права на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, яке ОСОБА_3 в передбаченому КУпАП порядку уже було реалізовано. Отже, відкриття касаційного провадження у справі № 127/20621/15-а жодним чином не звільняє позивача як особу, щодо якої застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, сплатити відповідну суму штрафу згідно ст. 307 КУпАП.

Таким чином, оскарження позивачем до Вищого адміністративного суду України постанови Вінницького міського суду від 22.10.2015 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі №127/20621/15-а не є передбаченою ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зупинення виконавчого провадження.

Доводи позивача про те, що у випадку скасування винесених судових рішень та самої постанови Департаменту про накладення адміністративного стягнення будуть порушені його права як боржника у виконавчому провадженні, які у випадку примусового стягнення 10200 грн. штрафу не можливо буде відновити, не заслуговують на увагу, оскільки за вимогами ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Староміським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції правомірно відмовлено ОСОБА_3 у зупиненні виконавчого провадження, а тому позовні вимоги останнього як в частині оскарження дій органу ДВС так і в частині зобовязання державного виконавця винести постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №49882531 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачами доведена правомірність власних дій щодо відмови в задоволенні заяви позивача про зупинення виконавчого провадження, а тому підстав для задоволення адміністративного позову в суду не має.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович