Справа № 826/15415/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Ніжинського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року у справі за адміністративний позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини в особі начальника Управління з питань дотримання прав дитини, недискримінації та гендерної рівності, про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року позивач - ОСОБА_4, звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини в особі начальника Управління з питань дотримання прав дитини, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України з повернення в березні 2015 року клопотань про визнання та виконання судових рішень назад позивача та зобов'язати Міністерство юстиції України вчинити наступні дії:

прийняти від позивача відповідні клопотання про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та від 02.11.2012 на території Республіки Ірак, разом із підтверджуючими документами, наданими Балаклійським районним судом Харківської області,

забезпечити належний переклад клопотань та всіх документів до них на англійську мову,

завірити належним чином клопотання та всі документи, в тому числі їх переклад, завірення яких вимагається ст. 17 та ст. 40 договору,

забезпечити вручення завірених належним чином клопотань про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 12.11.2012, та всіх документів разом з їх перекладом, компетентній установі Республіки Ірак для цілей їх визнання та виконання на території Республіки Ірак,

надавати позивачу інформацію про рух вказаних вище документів, а також про будь-які повідомлення, що стосуються виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012 на території Республіки Ірак;

зобов'язати відповідача надати до суду протягом розумного строку звіт про виконання судового рішення та встановити відповідальність у вигляді штрафу за його неподання.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством юстиції України та Міністерством закордонних справ України здійснено всіх можливих дії для забезпечення законних прав та інтересів Позивача та її доньки на виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області, водночас, законних підстав для задоволення клопотань про визнання та виконання судових рішень на території Іракської Республіки немає, оскільки Республіка Ірак не є державою-учасником Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Балаклацьким районним судом Харківської області на адресу позивач було направлено листом від 22.12.2014 №27466/14вих документи, передбачені міжнародним договором про взаємне надання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою від 22.06.1973 по цивільній справі №2001/1691/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та по цивільній справі №2001/1930/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дружину, для відома. В додаток до листа долучено: копія рішення Балаклійського районного суду від 01.11.2012, довідка про виконання рішення, довідка про набрання законної сили рішення, довідка про повідомлення відповідача, документи, що підтверджують повідомлення про розгляд справі відповідача, копія рішення Балаклійського районного суду від 02.07.2012, довідка про виконання рішення, довідка про набрання законної сили рішення, довідка про повідомлення відповідача.

Листом від 27.01.2015 позивач направила до Міністерства юстиції України заяву (клопотання) щодо сприяння реалізації, закріплених Конституцією України та чинним законодавством прав громадян України, в якому просила забезпечити належний переклад клопотань про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012, та всіх документів, які до них додаються на англійську мову, завірити належним чином документи, які подаються разом із цією заявою, забезпечити вручення завірених належним чином клопотань про визнання та виконання рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012 та всіх документів, які до них додаються разом з цією заявою, з їх перекладом на англійську мову, компетентній установі Республіки Ірак для цілей їх визнання та виконання на території Республіки Ірак.

На вказане звернення Міністерством юстиції України надано відповідь листом від 26.11.2014 №А-20684/12-14, відповідно до якого, крім іншого проінформовано, що на адресу Міністерства закордонних справ України надіслано листа з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Іракської Республіки інформації стосовно порядку звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України на території цієї держави, оскільки Договір про взаємне подання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою 1973 року не передбачає можливості для передачі клопотань заінтересованих осіб через органи державної влади та особливостей вирішення питання визнання і виконання судових рішень про стягнення аліментів у разі позбавлення боржника батьківських прав відносно дитини, на яку стягуються аліменти, та зміни прізвища стягувачки та дитини. Після отримання відповіді інформуватимуть додатково.

Листом від 27.02.2015 №А-1937/12-15 Міністерство юстиції України проінформовано позивача, крім іншого, що за ст. 3 Договору співробітництво не охоплює пересилання клопотань про визнання та виконання судових рішень. Також повідомлено, що згідно з Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою КМУ від 02.07.2014 №228, Міністерство юстиції України не здійснює перекладів документів з метою направлення їх до компетентного органу іноземної держави для визнання і виконання судового рішення України на території іноземної держави.

Разом з листом Міністерством юстиції України на адресу позивача було повернуто подані нею документи.

Листом від 13.05.2015 №А-6984/12-15 Міністерство юстиції України повторно повідомило позивача, що, оскільки, Договором про взаємне подання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республіка Іракською Республікою 1973 року не передбачено можливості для передачі клопотань заінтересованих осіб через органи державної влади, Мінюст на підставі статті 4 цього Договору звернувся до Міністерства закордонних справ України з проханням надати сприяння в отриманні від компетентних органів Іракської Республіки інформації стосовно порядку звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України. Повідомлено, що після отримання відповіді інформуватимуть додатково. Водночас проінформовано, що Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року для України набрала чинності 01.11.2013, однак, Іракська Республіка не є учасницею цієї Конвенції.

Також, позивачем було в квітні 2015 року направлено відповідні заяви на ім'я Прем'єр-міністра України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

У відповідь, листом від 08.05.2015 року №11.1/7-А242687.15-1/20-138, представником Уповноваженого Верховної Ради України позивача повідомлено, що так як процедура виконання рішення суду України в Іракській Республіці чітко не визначена, безпосереднє вирішення такого питання потребує попереднього врегулювання між відповідними дипломатичними установами України та Іракської Республіки.

Враховуючи, що заявами від 16.11.2015 та 07.12.2015 позивачем було заявлено клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до Міністерства закордонних справ України та змінено позовні вимоги, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду України від 16.02.2016 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Міністерства закордонних справ України, колегія суддів апеляційної інстанції, оцінку фактичним обставинам, що стосуються дій/бездіяльності останнього та правомірності таким діям/бездіяльності в рамках цієї адміністративної справи не надає.

Вважаючи, що Міністерством юстиції України було протиправно повернуто клопотання про визнання та виконання судових рішень позивачу, остання звернулася до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах, визначено Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 N 1092/5/54, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 за N 573/15264 (далі - Інструкція).

Підпунктом 1.2 цієї Інструкції визначено, що вона використовується у разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою.

За визначеннями наведеними в підпункті 1.3 Інструкції компетентний орган - суд чи інший орган, до компетенції якого належить складання чи виконання доручення про надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах; доручення - звернення (доручення, прохання, запит - залежно від вимог міжнародного договору України) компетентного органу, у тому числі судове доручення про надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів тощо; клопотання - звернення заінтересованої (фізичної або юридичної) особи про визнання та виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу на території України (іноземне клопотання) або рішення суду України на території іноземної держави (клопотання заінтересованої особи);

Згідно з підпунктом 1.4 Інструкції обсяг правової допомоги, порядок зносин, вимоги щодо форми і змісту доручення, а також особливості виконання доручення визначаються положеннями міжнародного договору України, який діє у відносинах між Україною та відповідною іноземною державою.

Заяви і застереження, висловлені державами до міжнародного договору, є його невід'ємною частиною. При застосуванні багатостороннього міжнародного договору України його положення діють з урахуванням заяв і застережень України, висловлених у законі під час ратифікації чи приєднання, та відповідної іноземної держави.

Посилання на такий міжнародний договір у дорученні є обов'язковим.

За приписами підпункту 1.6 Інструкції реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне управління юстиції), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади.

Відповідно до підпункту 1.10.1 Мін'юст як Центральний орган України через Головні управління юстиції отримує доручення компетентних органів України, клопотання заінтересованих осіб і направляє до запитуваної держави в порядку, установленому міжнародним договором України.

Порядок звернення з клопотанням про визнання і виконання за кордоном рішення суду України визначено пунктом IV Інструкції.

Зокрема, згідно з підпунктами 4.1, 4.6, 4.7, 4.9, 4.11 якщо інше не передбачено міжнародним договором України, заінтересована особа або орган може звернутися з клопотанням про визнання і виконання рішення суду України в цивільній чи господарській справі, що набрало законної сили, у тому числі затвердженої судом мирової угоди, вироку в частині цивільного позову, а також рішень третейських судів та інших органів, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ.

Якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законодавством запитуваної держави, клопотання особи чи органу може бути складено згідно з формою, що наведена в додатку 6 до цієї Інструкції. Клопотання друкується на чистих аркушах паперу без штампів суду.

З метою звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України до компетентного органу запитуваної держави заінтересована особа звертається до суду України, який ухвалив рішення, для отримання документів, передбачених міжнародним договором України.

Заінтересована особа або орган складає клопотання мовою запитуваної держави. Якщо клопотання та документи, що до нього додаються, складено українською мовою, до них додається переклад на мову запитуваної держави, засвідчений відповідно до законодавства України.

Інформацію про результати розгляду клопотання Мін'юст через Головне управління юстиції доводить до відома заінтересованої особи. У разі надходження копій іноземної судової ухвали за результатами розгляду клопотання вони надсилаються суду України, який ухвалив рішення у першій інстанції, про що інформують заінтересовану особу.

З наведеного випливає, що реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється, зокрема, Міністерством юстиції України, шляхом отримання доручень компетентних органів України, клопотань заінтересованих осіб і направлення їх до запитуваної держави в порядку, установленому міжнародним договором України.

Отже, заінтересована особа для визнання і виконання рішення суду України в цивільній чи господарській справі, що набрало законної сили, на території іноземної держави звертається до Міністерства юстиції України з відповідним клопотанням, для чого їй необхідно отримати в суді України, який ухвалив рішення, документи, передбачені міжнародним договором України, скласти відповідне клопотання мовою запитуваної держави, та подати його разом із отриманими в суді документами та перекладом таких документів на мову запитуваної держави, засвідченим відповідно до законодавства України, якщо інше не встановлено міжнародним Договором.

Так, Президією Верховної Ради СРСР 17 грудня 1973 року та Радою революційного командування Іракської Республіки 08 вересня 1973 року було ратифіковано Договір про взаємне надання правової допомоги між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Іракською Республікою від 22.06.1973 (надалі - Договір).

Положеннями статті 7 Закону України "Про правонаступництво України" від 12 вересня 1991 року №1543 зазначено, що Україна є правонаступником прав і обов'язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Так, відповідно до статей 3 - 5 Договору договірні Сторони зобов'язуються здійснювати співробітництва у сфері правової діяльності між своїми юридичними органами (далі іменовані "установи") в цивільних і сімейних справах відповідно до положень цього Договору.

Співробітництво включає вручення документів і виконання судових доручень про окремі процесуальні дії: допит свідків, сторін експертів та інші дії.

При здійсненні правового співробітництва компетентні установи Договірних Сторін зносяться між собою в дипломатичному порядку.

Договірні Сторони зобов'язуються оформляти юридичну документацію і документи, що підлягають передачі з метою здійснення співробітництва на основі цього Договору, відповідно до положень свого внутрішнього законодавства, супроводячи їх засвідченим компетентними органами перекладом на мову другої Сторони або на англійську мову.

Статтею 14 Договору передбачено, що рішення судів та інших компетентних установ у цивільних і сімейних справах, що були винесені на території однієї Договірної Сторони, набрали законної сили і підлягають виконанню, визнаються і виконуються на території другої Договірної Сторони, якщо ці рішення винесено після набрання чинності даним Договором. Це положення стосується також вироків, що набрали законної сили, відносно відшкодування шкоди в кримінальних справах.

Приписами статей 17-19 Договору визначено, що до клопотання про виконання рішення мають бути додані: 1. Офіційна копія рішення, виконання якого вимагається, засвідчена компетентними установами. До клопотання про виконання арбітражного рішення має бути додано також засвідчену копію угоди, за якою сторони зобов'язалися передати спір на розгляд арбітражу. 2. Документ-оригінал, що повідомляв про рішення, яке належить виконати, або офіційна довідка, котра свідчить про те, що рішення не доведене до відома сторін у належній формі. 3. Підтвердження компетентної установи про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню. Це підтвердження засвідчується Міністерством юстиції. 4. Підтвердження того, що сторони у справі були в належній формі повідомлені про присутність при судовому чи арбітражному розгляді, якщо рішення суду чи арбітражу, яке належить виконати, було винесене заочно. 5. Засвідчений переклад клопотання та інших документів, зазначений у попередніх пунктах на мову Договірної Сторони, яка повинна виконувати рішення, або на англійську мову.

Рішення, прийняті до виконання установами Сторони, яка повинна їх виконувати, мають таку ж виконавчу силу, яку мають рішення установ цієї Сторони.

Кожна з Договірних Сторін визначає установи, компетентні розглядати клопотання про дозвіл виконання рішень, і порядок оскарження рішень, ухвалених цими установами.

Всі ці дані повідомляються другій Договірній Стороні.

Аналіз наведених положень Договору дає підстави вважати, що доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що співробітництво між Сторонами не охоплює пересилань клопотань про визнання та виконання судових рішень, є необґрунтованими, оскільки статтею 14 Договору чітко встановлено, що рішення судів у цивільних і сімейних справах, що були винесені на території однієї Договірної Сторони, набрали законної сили і підлягають виконанню, визнаються і виконуються на території другої Договірної Сторони.

Отже, за умовами Договору, для визнання та виконання рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, компетентний орган однієї Сторони вручає компетентному органу іншої Сторони відповідне клопотання про виконання такого рішення, до якого додається визначений пакет документів, із перекладом таких клопотання та документів засвідченим компетентною установою на мову Договірної Сторони, яка повинна виконувати рішення, або на англійську мову.

Аналізуючи наведене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивач, як заінтересована особа, з метою визнання та виконання на території Республіки Ірак рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012, повинна звернутись до Міністерства юстиції України із клопотанням та визначеним ст. 17 Договору пакетом документів із перекладом на мову Іракської Республіки або англійську мову. В свою чергу, Міністерство юстиції України, як компетентний орган, зобов'язаний перевірити подані позивачем документи на відповідність приписам Договору та Інструкції, завірити переклад таких документів та вчинити дії, передбачені Договором для визнання та виконання таких рішень на території Іракської Республіки.

Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, в частині правовірності своїх дій щодо повернення позивачу документів, з підстав, що законодавством Республіки Ірак не передбачено можливості виконання судових рішень іноземних держав на підставі клопотань, колегія суддів апеляційної інстанції оцінює критично.

Зокрема, обов'язок дипломатичних зносин між Договірними Сторонами покладено на компетентні органи цих Держав, натомість законні права та інтереси позивача, як заінтересованої особи, не ставляться в залежність від таких зносин та будь-яких домовленостей України із Сторонами Договору.

Також, колегія суддів критично оцінює посилання відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що неможливо виконати відповідачем вимоги позивача в частині звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України на території Республіки Ірак, оскільки остання не є державою-учасником Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007.

В даному випадку, слід керуватися умовами Договору, який ратифіковано Україною, як правонаступником Союзом Радянських Соціалістичних Республік, та Республікою Ірак, та який встановлює загальні умови визнання та виконання рішень суду, в тому числі у цивільних справах, на території саме цих країн та не обмежує коло таких рішень у цивільних справах.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_4 було подано до Міністерства юстиції України клопотання про визнання та виконання на території Республіки Ірак рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012, до якого долучено пакет документів визначений статтею 17 Договору. Водночас, позивачем не було надано перекладу таких документів на мову Республіки Ірак або англійську мову, що не заперечується позивачем.

За приписами наведених вище норм Договору та Інструкції на Міністерство юстиції України, як компетентний орган, покладено обов'язок затвердження перекладу поданих заінтересованою особою документів, проте не покладено обов'язок щодо здійснення самого перекладу. При цьому, відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінетом України від 02.07.2014 №228, до повноважень останнього не входить переклад судових рішень та доданих до них документів при направленні до компетентного органу іноземної держави для визнання та виконання.

Отже, враховуючи, що позивачем при зверненні до відповідача із клопотанням про визнання та виконання на території Республіки Ірак рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012 не було подано його переклад та переклад доданих до клопотання документів, що унеможливлює завірення такого перекладу компетентним органом, в даному випадку відповідачем, останній правомірно повернув таке клопотання позивачу. Відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що у позивача відсутній обов'язок щодо здійснення перекладну клопотання про визнання та виконання на території Республіки Ірак рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 02.07.2012 та 02.11.2012 та доданих до нього документів, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про зобов'язання прийняття таких документів, здійснення їх перекладу та завірення належним чином.

Також, враховуючи, що вимоги про зобов'язання вручити завірені належним чином клопотання про визнання та виконання судових рішень та надавати інформацію про рух вказаних клопотань, є можливим лише після звернення позивача із клопотанням та відповідними копіями, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог і в цій частині.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, проте не правильно визначив підстави та приписи законодавства.

Крім того, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме не враховано, що позивачем було заявлено клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до Міністерства закордонних справ України та зміну позовних вимог, що призвело до надання оцінки обставинам, які не стосуються предмету спору.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав викладених в мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 грудня 2015року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, третя особа: Уповноважений Верховної ради України з прав людини в особі начальника Управління з питань дотримання прав дитини, недискримінації та гендерної рівності, про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії - відмовити, з підстав викладених в мотивувальній частині постанови

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 16.02.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.