Справа № 607/9951/15-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 р. Справа № 876/8551/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2015 року у справі №607/9951/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі Тернопільської області про визнання протиправними та зобовязання призначити пенсію, -

встановив:

В червні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання дії УПФ України в м. Тернополі щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років неправомірною; зобовязання відповідача призначити пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, а саме пункт «е» даної статті передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років неправомірними. Зобовязано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років із 02 березня 2015 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

На підставі п.1 ч.1 ст. 197 КАС розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням комісії УПФ України в м. Тернополі для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яке оформлене протоколом №20 від 20.03.2015р., відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років. Відмова мотивована тим, що згідно з прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, незалежно від віку.

Як видно зі змісту вищезгаданого рішення, зараховано до стажу роботи посаду майстра виробничого навчання в Тернопільському СПТУ №10 та посаду вчителя біології в Тернопільській ЗОШ №16. За документами, поданими позивачу, стаж, що дає право на пенсію за вислугу років становить 21 рік 11 місяців 0 днів, загальний стаж становить 32 роки 1 місяць 17 днів.

З відповіді Головного УПФ України в Тернопільській області позивачу щодо відмови УПФ України в м. Тернополі у призначені пенсії за вислугу років вбачається, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років незалежно від віку за переліком, затвердженим ОСОБА_2 КМУ від 04.11.1993р. №909 із змінами, внесеними ОСОБА_2 КМУ від 26.09.2002р. №1436. Згідно із зазначеним Переліком право на пенсію за вислугу років мають вчителі загальноосвітніх навчальних закладів та майстри виробничого навчання професійно-технічних навчальних закладів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу призначення пенсії за вислугу років. Однак, до 01.01.1992р. зараховуються лише ті періоди роботи, які були передбачені Переліком.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

ОСОБА_2 Міністрів Союзу СРСР від 17.12.1959р. №1397 пенсії за вислугу років призначалися за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років працівникам освіти, зайнятих на посадах, передбачених Списками закладів, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Відповідно до вищенаведених списків право на пенсію за вислугу років мали викладачі та педагоги в технікумах та інших середніх спеціальних навчальних закладах, школах та училищах професійно-технічного навчання.

Відповідачем періоди роботи на посадах методиста обласного управління профтехосвіти, вихователя Тернопільського СПТУ №9 та звільненого секретаря комсомольської організації Тернопільського СПТУ №9 до спеціального стажу не враховано, оскільки такі посади не передбачені вищевказаними переліком.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те , що період роботи позивача на посадах, вказаних в трудовій книжці за період з 05.08.1987р. по 02.10.1992р. і які УПФ України в м. Тернополі не прийняв до зарахування до спеціального стажу при винесенні свого рішення 20.03.2015р., слід зарахувати до спеціального стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2015 року у справі №607/9951/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

ОСОБА_3