Справа № 826/7058/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2016 року 826/7058/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Добрянської Я.І. , судді Аблова Є.В. та Нагорянського С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Пенсійного фонду України,

Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в останній редакції якого від 11.08.2015 просить:

- визнати незаконним дії Пенсійного фонду України щодо оподаткування та зменшення розміру раніше призначеної їй пенсії з порушенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Конституції України;

- зобов'язати Пенсійний фонд України вчинити дії щодо виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії в повному обсязі без оподаткування з лютого 2015 року;

- стягнути з Пенсійного Фонду України грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої його незаконними діями (щодо оподаткування) та повернути їх позивачу (оподатковану суму) на час набуття чинності судовим рішенням у зв'язку з порушенням її конституційних прав на отримання пенсії в повному розмірі без оподаткування і законних прав на соціальний захист;

- визнати незаконними дії Пенсійного фонду України щодо невиплати 20% надбавки згідно із Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з моменту отримання такого статусу;

- зобов'язати Пенсійний фонд України вчинити дії щодо виплати 20% згідно із Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з моменту отримання такого статусу з 05.06.2014;

- стягнути з Пенсійного фонду України грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої його незаконними діями щодо позбавлення 20% надбавки та повернути їх позивачці (недоплачену суму) на час набуття чинності судовим рішенням у зв'язку з порушенням її конституційних прав на отримання пенсії в повному розмірі з урахуванням вимог статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні»;

- визнати незаконними дії Пенсійного фонду України щодо зменшення розміру основної призначеної позивачу у 2009 році пенсії;

- зобов'язати Пенсійний фонд України вчинити дії щодо виплати позивачу пенсії в повному обсязі, що відповідає розміру її пенсії, призначеної раніше у 2009 році;

- стягнути з Пенсійного фонду України грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої його незаконними діями щодо перерахунку раніше призначеної пенсії у бік зменшення та повернути їх позивачу (суму, на яку зменшено пенсію) на час набуття чинності судового рішення у зв'язку з порушенням її конституційних прав на отримання пенсії в повному, раніше призначеному розмірі;

- скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області від 14.05.2015 № 114059, яке винесене на виконання листа Пенсійного фонду України від 24.04.2015 № 24817/02-30;

- встановити, що стаж ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на період призначення їй пенсії, складає 20 років 6 місяців 28 днів.

Позовні вимоги вмотивовані протиправними діями відповідачів щодо перерахунку розміру пенсії позивача у зв'язку з виключенням окремих періодів її роботи з вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», призначену у 2009 році на час дії вказаного Закону, а також щодо оподаткування пенсії на підставі законодавства, прийнятого після призначення пенсії у 2009 році, що призвело до зменшення розміру пенсії, погіршило рівень соціального захисту позивача, гарантований статтею 46 Конституції України, та заподіяло їй матеріальну шкоду.

Згідно з доводами позивача такі дії відповідачів суперечать статті 58 Конституції України, за змістом якої нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або складають відповідальність особи. Неможливість скасування гарантованих Конституцією прав і свобод людини та громадянина встановлена статтею 22 в якій також передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Пенсійного фонду України у судовому засіданні та в письмовому запереченні просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість, стверджуючи, що Пенсійний фонд України безпосередньо не здійснював перерахунок пенсії позивача, а лише здійснював перевірку правильності визначення її розміру. Також зазначив про обґрунтований перерахунок управлінням Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області пенсії позивача з огляду на неправильне обчислення її вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач, управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області, свого представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Третя особа, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, також не направила в судове засідання свого представника, хоча належним чином повідомлена про судовий розгляд справи. У письмовому запереченні, наданому суду, третя особа просила відмовити у задоволені позову, стверджуючи про наявність підстав для перерахунок пенсії позивача у зв'язку з тим, що при перерахунку її пенсії у 2010 році до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», необґрунтовано включено період роботи, який не дає право на згадану пенсію. Також зазначено про необґрунтованість доводів позивача щодо безпідставного стягнення з її пенсії податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки їх сплату передбачено законодавством.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, проаналізувавши законодавство, що врегульовує спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги з огляду на таке.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, з 31.07.1989 вона працювала в органах прокуратури.

Наказом Генеральної прокуратури України від 20.04.2010 № 731-ц ОСОБА_1 звільнена з органів прокуратури з 20.02.2010 за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва від 23.10.2009 № 54842 ОСОБА_1 з 04.11.2009 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 13 632,48 грн., а саме 86% від середнього заробітку в розмірі 15 851,72 грн. при загальному стажі 30 років 8 місяців 18 днів, стажі за вислугою років 16 років 7 місяців14 днів, а саме:

- 09.02.1990 - 25.04.1994 - прокурорсько-слідчі посади в органах прокуратури Ташкентської (Узбецька РСР) та Запорізької областей, Генеральної прокуратури України (4 роки 2 місяці 16 днів);

- 06.05.1997 - 01.10.2009 - прокурорсько-слідчі посади в органах прокуратури Одеської області та в Генеральній прокуратурі України (12 років 4 місяці 25 днів).

Крім того, до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вищевказаного Закону також зараховано:

- період роботи стажистом прокуратури м.Янгіюля (Узбецька РСР) з 31.07.1989 по 09.02.1990 (6 місяців 8 днів);

- половину терміну навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 - 20.04.1989 (2 роки 3 місяці 29 днів).

З урахуванням викладеного вислуга років позивача становила 19 років 5 місяців 21 день.

Надалі розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва від 27.10.2009 № 849746 проведено перерахунок пенсії позивача з 04.11.2009 та до вислуги років зараховано період її перебування у відпустці по догляду за дитиною з 24.09.1978 по 24.10.1979 (1 рік 1 місяць 1 день).

Відтак, вислуга років склала 20 років 6 місяців 22 дні, у зв'язку з чим пенсію обчислено в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати та її розмір склав 14 266,55 грн.

У 2014 році позивач переїхала на постійне місце проживання до міста Яремче Івано-Франківської області.

05.01.2015 ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області із заявою про витребування пенсійної справи до цього управління у зв'язку зі зміною її місця проживання та просила встановити надбавку до пенсії у зв'язку із проживанням в гірському населеному пункті.

26.01.2015 пенсійна справа ОСОБА_1 надійшла до управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області.

З 01.02.2015 позивач як пенсіонер перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області, яке з 01.01.2015 перерахувало її пенсію, збільшивши на 20% (2 853,31 грн.) за проживання в гірському населеному пункті. Загальний розмір пенсії склав 17 119,86 грн. Однак, незважаючи на збільшення розміру пенсії, остання виплачувалась позивачу в розмірі 14 266,55 грн., що обґрунтовувалось обмеженням розміру пенсії при її виплаті максимальним розміром пенсії, визначеним законодавством.

Для перевірки правильності розміру виплачуваної ОСОБА_1 пенсії управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франкуівської області направило пенсійну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами перевірки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановлено, що до стажу ОСОБА_1, який дає їй право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» помилково включено:

- період роботи з 24.09.1978 по 24.10.1979, оскільки згідно із записами в трудовій книжці у цей період ОСОБА_1 працювала заготівельницею в Надвірнянському РБК та Яремчанському міському побутовому комбінаті, а будь-які документи, що підтверджують її зайнятість в цей період на посадах, робота на яких зараховується до вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», в матеріалах пенсійної справи відсутні;

- навчання в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 по 29.04.1989, оскільки згідно із записами в трудовій книжці в період з 08.02.1984 по 10.07.1989 ОСОБА_1 працювала юрисконсультом у Надвірнянському АТП 12628, а будь-які відомості про те, що вона навчалась за денною формою навчання, що дало б підставу для зарахування цього періоду до вислуги років, що дає право на вищевказану пенсію, в матеріалах пенсійної справи відсутні.

Листами від 14.04.2015 № 2472/03 та від 22.04.2015 № 2664/03 Головне управління Пенсійного фону України в Івано-Франківській області повідомило Пенсійний фонд України про вищевказані обставини, зазначивши також, що після перерахунку стаж прокурорської вислуги ОСОБА_1 складає 17 років 1 місяць, а не 20 років 6 місяців, а розмір її пенсії повинен становити 12 364,34 грн. (78% від середнього заробітку 15 851,72 грн.), тому переплата пенсії за період з 04.11.2009 по 30.04.2015 складає 122 178,49 грн.

Листом від 24.04.2015 № 24817/02-30 Пенсійний фонд України, перевіривши пенсійну справу ОСОБА_1, підтримав позицію Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо виключення зі стажу прокурорської вислуги позивача вищевказаних періодів роботи, додатково зауваживши про те, що до стажу роботи на прокурорських посадах не зараховується час роботи стажистом прокуратури.

Після проведення вищевказаних перевірок пенсійну справу ОСОБА_1 08.05.2015 повернуто до управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області разом із висновками Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та листом Пенсійного фонду України від 24.04.2015 № 24817/02-30 для доопрацювання.

Згідно з розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області від 14.05.2015 № 114059 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2009 з урахуванням того, що стаж її прокурорської вислуги, який дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» становить 16 років 7 місяців, тому розмір пенсії складає 11 730,27 грн. (74% від середньомісячного заробітку 15 851,72 грн.).

Таким чином, до стажу вислуги років зараховано лише періоди роботи:

- з 09.02.1990 по 25.04.1994 на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Ташкентської (Узбецька РСР) та Запорізької областей, Генеральної прокуратури України (4 роки 2 місяці 16 днів);

- з 06.05.1997 по 01.10.1909 на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Одеської області та в Генеральній прокуратурі України (12 років 4 місяці 25 днів).

Листом від 27.05.2015 управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області повідомило ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, розмір якої складає 11 730,27 грн. та яка з 01.06.2015 виплачуватиметься в розмірі 10 397,69 грн. після утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Так, зокрема, в листі зазначено, що оскільки розмір пенсії перевищує 3 654,00 грн. на місяць (базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання в частині, що перевищує 3 654,00 грн. на місяць), розмір пенсії в частині 8 076,27 грн. (11 730,27 грн. - 3 654,00 грн.) підлягає оподаткуванню. Податок на доходи фізичних осіб становить 15% - 121,14 (8 076,27 грн. х 15%), військовий збір 1,5 % - - 121,14 грн. (8 067,27 грн. х 1,5%). Розмір пенсії до виплати становить 10 397,69 грн. (11 730,27 грн. - 1 211,44 грн. - 121,14 грн.).

Також повідомлено, що з вислуги років, яка дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», та яка складала 20 років 6 місяців, виключено:

- період роботи з 24.09.1978 по 24.10.1979 заготівельницею в Надвірнянському РБК та Яремчанському міському побутовому комбінаті у зв'язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи документів, що підтверджують її зайнятість в цей період на посадах, робота на яких зараховується до вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»;

- навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 по 29.04.1989, оскільки згідно із записами в трудовій книжці з 08.02.1984 по 10.07.1989 ОСОБА_1 працювала юрисконсультом у Надвірнянському АТП 12628, а будь-які відомості про навчання в інституті за денною формою, що дає підставу для зарахування періоду навчання до вислуги років, в матеріалах пенсійної справи відсутні;

- період роботи з 31.07.1989 по 08.02.1990 стажистом прокуратури, оскільки цей період зараховується до 20-річного стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 18.06.2015 № 1894/03 управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області повідомило ОСОБА_1, що у зв'язку з перерахунком її пенсії за період з 01.10.2009 до 31.05.2015 виникла переплата пенсії в сумі 181 033,29 грн., яку, якщо не буде повернуто добровільно, то буде стягнуто в судовому порядку

Листом від 03.07.2015 № 2080/03 управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області знову повідомило ОСОБА_1 про те, що внаслідок перевірки правильності призначення її пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» пенсійну справу приведено у відповідність із законодавством, чинним на день призначення пенсії. Повторно повідомлено про перерахований розмір пенсії 11 730,27 грн. (74% від середнього заробітку 15 851,72 грн.) з урахуванням стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 16 років 7 місяців, а також про періоди роботи, які виключені із спеціального стажу, що дає право на призначення згаданої пенсії.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії, за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 58 названого Закону України Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

У своїй діяльності Пенсійний фонд України керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення № 280).

Основними завданнями Пенсійного фонду України, визначеними пунктом 3 Положення № 280, є:

- реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

- внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань;

- виконання інших завдань, визначених законом.

Пунктом 7 Положення № 280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 11.12.2014 № 28-2, згадані управління Пенсійного фонду є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах підпорядковуються Пенсійному фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Аналіз змісту повноважень Пенсійного фонду України, визначених пунктом 4 Положення № 280, дає підстави суду стверджувати про відсутність у нього повноважень безпосередньо здійснювати призначення (перерахунок) і виплату пенсій.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 згаданого Положення, Пенсійний фонд України, поміж іншого організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо:

- забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення;

- здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством;

- призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Згідно з підпунктом 7 пункту 4 Положення № 28-2 призначення (перерахунок) пенсій та підготовка документів для їх виплати віднесено до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також управлінь Фонду у містах та районах віднесено

Відтак, у Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, якими, натомість, наділені управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах.

Ураховуючи наведене та те, що в ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів безпосереднього здійснення Пенсійним фондом України перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача, спрямованих до цього відповідача, тому вимоги до Пенсійного фонду України задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, перерахунок пенсії позивача здійснювався безпосередньо управлінням Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області, до повноважень якого це віднесено законодавством.

За висновком суду, здійснюючи перевірку правильності нарахування пенсії позивача, названий територіальний орган Пенсійного фонду України діяв у межах повноважень, визначених підпунктами 1 та 6 пункту 4 Положення № 28-2, зокрема, щодо:

- забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення.

- здійснення контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів.

Стосовно правомірності дій управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області щодо перерахунку пенсії відповідно до розпорядження від 14.05.2015 № 114059 у зв'язку з виключенням окремих періодів її роботи з вислуги років що надає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», суд прийшов до наступних висновків.

Частиною першою статті 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а за кожний повний рік праці понад 10 років на таких посадах пенсія збільшується на 2 відсотка, але не більш 90 відсотків від суми місячного заробітку.

Згідно з частиною шостою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Отже, до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію згідно з вищевказаною статтею, поміж іншого час роботи стажистами в органах прокуратури, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Щодо виключення періоду роботи позивача з 24.09.1978 по 24.10.1979, протягом якого вона перебувала у додатковій відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 1 року (1 рік 1 місяць 1 день).

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 з 20.11.1978 по 01.02.1978, а потім з 24.09.1979 по 01.03.1980 вона працювала заготівельницею відповідно в Надвірнянському РБК та Яремчанському міському побутовому комбінаті. Час роботи на указаній посаді не підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на призначення пенсії згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Доводи позивача про те, що під час роботи на вищевказаних підприємствах вона з 24.09.1978 по 24.10.1979 перебувала у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів.

Так, зокрема, надана позивачем копія окремих сторінок медичної картки її сина, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розумінні приписів КАС України, не є належним та допустимим доказом перебування позивача у вищевказаній відпустці, оскільки підтверджує лише стан розвитку та здоров'я її дитини.

Не є таким доказом також нотаріально засвідчена заява головного бухгалтера Яремчанського міськпобуткомбінату ОСОБА_5, на яку посилається у додаткових поясненнях до позовної заяви від 09.12.2015 ОСОБА_1 та яку вона не надала суду.

Інші докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною відсутні.

При цьому згідно з архівною довідкою Архівного відділу Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 03.07.2015 № К-49/01.4-01 у названому архіві за 1978-1979 роки зберігаються дві книги наказів по Яремчанському побуткомбінату, в яких відсутні відомості про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Інші книги наказів, а також особові картки працівників зазначеного підприємства до архіву на зберігання не надходили. Яремчанський побуткомбінат ліквідований у 1990 роках без правонаступництва.

За відсутності належних та допустимих доказів щодо наявності законодавчо визначених підстав для зарахування часу роботи позивача з 24.09.1978 по 24.10.1979 (1 рік 1 місяць), протягом якого вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, до вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», цей час не підлягає зарахуванню до зазначеної вислуги років.

Отже, управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області обґрунтовано виключило цей період з вислуги років ОСОБА_1, який безпідставно враховано при визначенні розміру її пенсії у 2009 році, що стало підставою для перерахунку розміру пенсії.

Щодо виключення половини періоду навчання в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1984 - 20.04.1989 (2 роки 3 місяці 29 днів).

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що з 08.02.1984 по 10.07.1989 вона працювала юрисконсультом Надвірнянського АТП 0802, якому потім присвоєно індекс 12628. Цей період роботи позивача не підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим у період з 1984 року по 29.04.1989 позивач навчалась у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського, що підтверджується довідкою цього інституту від 24.04.1989 № 6 та дипломом НОМЕР_1, виданим 29.04.1989 Харківським юридичним інститутом імені Ф.Е.Дзержинського.

Однак, будь-які записи про навчання ОСОБА_1 у вищевказаному навчальному закладі в її трудовій книжці відсутні.

Статтею 55 Закону УРСР «Про народну освіту», чинного на час навчання позивача у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського, встановлено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. У вищих навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання. Навчання у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва є формою здобуття спеціальності і підвищення кваліфікації особами, які працюють у різних галузях народного господарства.

Наведене дає підстави суду прийти до висновку, що позивач навчалась в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського без відриву від виробництва, тобто заочно.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженій постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412), чинної на час навчання ОСОБА_1 у вищевказаному юридичному інституті, також передбачено, що для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Аналогічні норми містяться також в пункті 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, згідно з яким до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах, у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Наведене свідчить, що питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема навчання на заочному факультеті, відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу, а відповідно до пункту 2.18 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки як інформаційні. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

Таким чином, заочне навчання у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, тому за період роботи з 01.09.1984 по 20.04.1989 позивач має загальний, а не спеціальний стаж роботи.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 05.11.2013 № 21-289а13 та від 14.10.2014 № 21-430а14, відповідно до якої навчання на заочному факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Ураховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області обґрунтовано виключило цей період з вислуги років ОСОБА_1, який безпідставно враховано при визначенні розміру її пенсії у 2009 році, що стало підставою для перерахунку розміру пенсії.

При цьому доцільно зауважити, що в пункті 3.2. рекомендацій від 23.08.2007 № 07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам» Вищий адміністративний суд України зазначив, що половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю "правознавство" підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України "Про прокуратуру".

Щодо виключення періоду роботи позивача з 31.07.1989 по 09.02.1990 (6 місяців 8 днів) стажистом в прокуратурі.

Трудовою книжкою позивача підтверджується, що з 31.07.1989 по 08.02.1990 вона працювала стажистом прокуратури міста Янгіюля (Узбецька РСР).

Порядок проходження стажування в органах прокуратури визначено Положенням про організацію в органах прокуратури України роботи з молодими спеціалістами, які закінчили вищі юридичні учбові заклади, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 19.05.1992 № 21, в пункті 9 якого зазначено, що відповідно до статті 46 Закону України "Про прокуратуру" особи, які закінчили вищі юридичні учбові заклади і не мають досвіду практичної роботи за фахом, проходять стажування в міських, районних та прирівняних до них прокуратурах строком до одного року. Вони призначаються на посади: слідчий-стажист або помічник прокурора-стажист.

Згідно з пунктом 11 згаданого Положення час стажування включається до трудового стажу, який дає право на одержання процентної надбавки за вислугу років і додаткової відпустки.

Повноваження стажистів визначено пунктом 19 Положення, згідно з яким молоді спеціалісти під час стажування користуються правами і пільгами, встановленими для слідчих і помічників прокурорів міських, районних та прирівняних до них прокуратур. Процесуальні та інші документи вони підписують як виконуючі обов'язки слідчого або помічника прокурора.

Наведене дає підстави суду прийти до висновку, що працюючи стажистом у вищеназваній прокуратурі позивач виконувала відповідні обов'язки в межах завдань та функцій, що встановлені Законом України «Про прокуратуру», тому час виконання нею цієї роботи підлягає зарахуванню до стажу вислуги років, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з пунктом 3.2. рекомендацій Вищого адміністративного суду України від 23.08.2007 № 07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам» період роботи на посаді стажиста помічника прокурора підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України "Про прокуратуру".

Відтак, за висновком суду, управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області, необґрунтовано виключило з вислуги років позивача, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», час роботи стажистом з 31.07.1989 по 08.02.1990 (6 місяців 8 днів), тому рішення названого управління від 14.05.2015 № 114059 про такий перерахунок є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з підрахунком, здійсненим судом, вислуга років, що дає позивачу право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» складає 17 років один місяць 19 днів, а саме:

- 6 місяців 8 днів - робота стажистом прокуратури м.Янгіюля Ташкентської області Узбецької РСР з 31.07.1989 по 09.02.1990);

- 4 роки 2 місяці 16 днів - робота на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Ташкентської (Узбецька РСР) та Запорізької областей, Генеральної прокуратури України з 09.02.1990 по 25.04.1994;

- 12 років 4 місяці 25 днів) - робота на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Одеської області та в Генеральній прокуратурі України з 06.05.1997 по 01.10.2009.

З огляду на викладене доводи позивача про те, що її вислуга років відповідно до пенсії, складає 20 років 6 місяців 28 днів, не відповідає дійсності, що зумовлює необхідність відмови судом у задоволенні позовної вимоги про встановлення стаж ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на період призначення їй пенсії, у розмірі 20 років 6 місяців 28 днів.

Крім того, зазначена вище позовна вимога не може бути задоволена адміністративним судом, оскільки стаття 162 КАС України не надає адміністративному суду повноважень при вирішенні справи прийняти постанову про встановлення того чи іншого факту.

Разом з тим з метою поновлення порушеного права, за захистом якого ОСОБА_1 звернулася до суду, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням того, що вислуга років, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» складає 17 років один місяць 19 днів.

При цьому відповідачами не заперечується право ОСОБА_1 01.01.2015 щодо збільшення розміру її пенсії на 20% відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а матеріалами справи, в тому числі змістом оскаржуваного розпорядження, підтверджується таке збільшення пенсії позивача управлінням Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області. Проте, оскільки вищевказаним розпорядженням неправильно визначено розмір пенсії позивача, то з цього розміру неправильно визначено також розмір 20%-ої надбавки до пенсії за проживання в гірському населеному пункті.

Разом з тим, суд вважає безпідставним обмеження розміру пенсії позивача при її виплаті максимальним розміром пенсії, визначеним законодавством. Вказаний перерахунок пенсії повинен бути здійснений без обмежень максимальним розміром, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, та не заперечується відповідачами, що в силу вимог Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" позивач має право на перерахунок пенсії з врахуванням частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Відповідно до ст.2 розділу 1 ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (який набрав чинності з 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України,законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб","Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи" передбачає, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, ст. 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, на що неодноразово звертав свою увагу Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема, рішеннями №6-рп/2007 від 09 липня 2007року та №10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року.

Враховуючи наведені законодавчі приписи, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу відсутні підстави для застосування відповідачем обмеження пенсії максимальним розміром, оскільки пенсія призначена позивачу з 04.11.2009 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи".

Що стосується доводів позивача про протиправне оподаткування її пенсії та стягнення з пенсії військового збору, внаслідок чого управлінням Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Фраківської області їй виплачується пенсія у меншому розмірі, ніж належить, то доцільно зауважити, що в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 відсутня вимога про визнання цих дій протиправними.

Разом з тим суд вважає за доцільне зазначити, що, як зазначалося вище, частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з п.п.164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.164.1.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIIІ (далі - Закон № 71-VIIІ) встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п.162.1 статті 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п.162.1 статті 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п.164.2.19 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу України та Закону №71-VIIІ до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014, у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону № 71-VIIІ базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання в частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Статтею 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

У відповідності до п.164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Також, до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлено військовий збір.

Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, а саме - фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

З огляду на вищевикладене об'єктом оподаткування військового збору є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії.

Оскільки, положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року та не визнані такими, що не відповідають Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001 в справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Крім того, в Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 у справі про страхові виплати Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим встановлюються державою з урахуванням його фінансових можливостей.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у Рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в Рішенні цього суду від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відтак, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, що спростовує доводи позивача про неможливість звуження змісту та обсягу її права на стале пенсійне забезпечення.

Тому суд погоджується з діями управління Пенсійного фонду України у м.Яремче Івано-Франківської області щодо оподаткування пенсії позивача згідно з приписами вищевказаних законодавчих актів.

Відповідно до частини 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Беручи до уваги вищевикладене та керуючись статями 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області від 14.05.2015 № 114059 щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із виключенням з вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній станом на 04.11.2009, періоду роботи стажистом прокуратури міста Янгіюля (Узбецька РСР) з 31.07.1989 по 08.02.1990.

3. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської області перерахувати розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній станом на 04.11.2009, з урахуванням того, що вислуга років складає 17 років 1 місяць 19 днів.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 1850187 КАС України.

Головуюча суддя Я.І.Добрянська

судді Є.В.Аблов

С.І.Нагорянський