Справа № 0519/12141/2012
Суддя: Соловйов О. Л.
Дата ухвалення: 2013-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/263/15/13
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2013 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О. Л., при секретарі Рояновій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради (далі за текстом ММР) про визнання бездіяльності Маріупольської міської ради неправомірною,-
Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача, відповідно до якого просить визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не вжиття дій для розгляду по суті звернень ОСОБА_1 від 17.09.2007 року та 27.03.2012 року щодо безоплатної приватизації земельної ділянки площею 1,019 га, яка знаходиться за адресою м. Маріуполь пр. Будівельників, 70 «а».
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 22.08.1996 року ним було придбано у колективного підприємства «Маріупольська панчішна фабрика»двоповерхову будівлю дитячого комбінату, загальною площею 2009,50 кв. метрів, яка розташована на земельній ділянці, площею 1,019 га за адресою м. Маріуполь пр. Будівельників, 70 «а», згідно із договором купівлі-продажу. Умовами вказаного вище договору купівлі-продажу було передбачено розмір земельної ділянки, на якій розташована вказана будівля, з огляду на що разом із будівлею у користування позивача перейшла й земельна ділянка розміром 1,019 га. Згідно із рішеням Виконкому ММР № 1889/2 від 19.05.1999 року, позивачу було виділено у користування земельну ділянку площею 1,019 га за вказаною адресою та видано державний акт про право постійного користування землею. В подальшому, 17.09.2007 року та 27.03.2012 року позивач двічі звертався до ММР з проханням розглянути питання щодо безоплатної приватизації земельної ділянки площею 1,019 га за адресою м. Маріуполь пр. Будівельників, 70 «а». Проте, всупереч нормам діючого законодавства, відповідачем ніякого рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 прийнято не було. Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача неправомірною та вважає за доцільне зобов'язати відповідача надати відповідь на його звернення від 17.09.2007 року та 27.03.2012 року.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, доводи, викладені у позовній заяві ОСОБА_1 підтримав та наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на те, що дійсно до адреси ММР надходили звернення ОСОБА_1 щодо безоплатної приватизації земельної ділянки площею 1, 019 га за адресою м. Маріуполь пр. Будівельників, 70 «а». Звернення позивача від 17.09.2007 року було направлено до Держкомзему м. Маріуполя, до компетенції якого, на момент звернення ОСОБА_1, відносився розгляд питань безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. На звернення ОСОБА_1 від 27.03.2012 року йому була дана відповідь, яку направлено ОСОБА_1 поштовою кореспонденцією. З огляду на викладене вважає, що у даному випадку ММР не було порушено норм Закону України «Про звернення громадян», просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом може бути поновлений, а процесуальний строк подовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. При цьому поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При зверненні до суду із даним адміністративним позовом ОСОБА_1 взагалі не вказано причини пропуску ним строку звернення до суду із позовом про оскарження бездіяльності ММР, що виразилась у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 17.09.2007 року, позивачем взагалі не заявлено клопотання про поновлення йому пропущеного строку. З огляду на викладене, враховуючи положення діючого законодавства, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині.
Щодопозовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності відповідача стосовно не розгляду по суті його звернення від 27.03.2012 року в цій частині суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, розглядаючи справи щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом даного спору є наявність протиправної бездіяльності відповідача ММР, яка виразилась у не розгляді у встановленому законом порядку звернень ОСОБА_1
Згідно ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок звернення громадян до органів місцевого самоврядування, державної влади є Закон України «Про звернення громадян», яким встановлено порядок розгляду звернень громадян та відповідальність за порушення законодавства про звернення громадян.
Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян»передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування тощо із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосфера, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади.
Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»передбачено компетенцію міських рад щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно із посиланнями ОСОБА_1, викладеними у його адміністративному позові, 17.09.2007 року позивач звернувся до територіальної громади в особі ММР з заявою про ухвалення рішення про безоплатну передачу йому земельної ділянки, площею 1,019 га за адресою м. Маріуполь пр. Будівельників, 70 «а», яка була надана у постійне користування ОСОБА_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 22.06.1999 року. На вказане звернення ОСОБА_1 ніякої відповіді не отримав, з огляду на що 27.03.2012 року звернувся до відповідача повторно із аналогічною заявою про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки. Копія заяви ОСОБА_1 від 27.03.2012 року міститься у матеріалах справи.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»встановлено, обов'язок органів державної влади, місцевого самоврядування тощо об'єктивно та вчасно розглядати ці заяви, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення, відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно із ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян»встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
При розгляді судом даної справи представником відповідача на підтвердження її заперечень було надано суду копії відповідей на звернення ОСОБА_1 від 17.09.2007 року та 21.03.2012 року.
Згідно із п.п. 2.1.1 інструкції з діловодства у Маріупольській міській раді та її виконавчих органах, яку було затверджено розпорядженням міського голови 30.03.2012 року № 48р, всі документи, що надходять на адресу міської ради, приймаються централізовано загальним відділом міської ради, та фіксується у електронній базі вхідної кореспонденції (п.п.2.3.3.4).
Звернення ОСОБА_1 від 27.03.2012 року надійшло до адреси ММР 28.03.2012 р., відповідно до електронного реєстру кореспонденції, наданого представником відповідача при розгляді даної справи.
У вказаному реєстрі міститься відмітка, що 20.04.2012 року за вихідним номером № 17-1119-02 на адресу ОСОБА_1 м. Маріуполь вул. Артема, 51-3, було направлено відповідь на звернення ОСОБА_1 Копію даної відповіді було надано представником відповідача при розгляді справи.
Проаналізувавши надані представником відповідача докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 про бездіяльність відповідача спростовуються наданими представником відповідача доказами. В судовому засіданні при розгляді судом даної справи було встановлено, що звернення ОСОБА_1 до ММР від 27.03.2012 року було розглянуто відповідачем, згідно із вимогами Закону України «Про звернення громадян»та надано ОСОБА_1 відповідну відповідь, яку було направлено поштовою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 Посилання позивача на не отримання вказаної відповіді ММР не можуть бути розцінені судом в якості доказу наявності у даному конкретному випадку факту бездіяльності суб'єкту владних повноважень , оскільки при розгляді справи встановлено, що ММР було вжито дій, щодо повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення.
Керуючись ст. ст. 2-15, 17-20, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 122-143, 151-154, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 1, 5, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про звернення громадян», суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності в частині не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 17 вересня 2007 року залишити без розгляду.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності щодо не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 27 березня 2012 року та спонукання вчинити певні дії - відмовити.
Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Суддя О.Л. Соловйов