Справа № 808/585/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

16 лютого 2016 рокуСправа № 808/585/16
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., розглянувши у м. Запоріжжі матеріали адміністративного позову

Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області

до ОСОБА_1

про стягнення суми надміру виплаченої державної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області (надалі позивач) до ОСОБА_1, (далі відповідач) в якому позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 1857 грн. 60 коп. державної допомоги, яка надається на дітей одиноким матерям, і виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку громадянки ОСОБА_1.

Як зазначено в адміністративному позові, 13 грудня 20212 року позивачем було прийняте рішення про призначення відповідачу допомоги на дітей одиноким матерям на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

17.07.2015 року до позивача надійшов лист з відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції в Запорізькій області з інформацією про те, що 16.01.2015 року на підставі спільної заяви батька та матері дитини про визнання батьківства внесені зміни, а саме: прізвище дитини з ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_3, відповідно до ст. 126 СК України внесені відомості про батька ОСОБА_3.

У зв`язку з наведеними обставинами та на підставі п. 46 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», позивач вважає, що за період з 01.02.2015 по 31.07.2015 року ввідповідач не мала права на отримання державної допомоги на дитину як одинка мати, у зв`язку з чим за вказаний період утворилася переплата у розмірі 1857 грн. 60 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постанові від 22.09.2015 року у справі № 21-1884а15 Верховний Суд України зазначив наступне.

Суттю неоднакового застосування норм процесуального права є неоднакове розуміння та застосування судами норм права щодо питань:

- чи є справою адміністративною заявлений органом влади, органом місцевого самоврядування, їхніми посадовими чи службовими особами спір про стягнення з громадян сплачених їм, на думку позивача надмірно, сум допомоги по безробіттю, інших соціальних виплат?

- чи може такий спір вважатися справою адміністративної юрисдикції з огляду на зміст пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС?

Висновок у справі про стягнення з фізичної особи зайво виплачених сум допомоги по безробіттю, висловлений колегією суддів Судової палати у цивільних справах та Судової палати в адміністративних справах 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а15, зводиться до того, що такий спір є не публічно-правовим, а приватно-правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Ця справа є подібною за виниклими правовідносинами і колегія суддів дійшла аналогічного висновку спір є приватно-правовим і мав розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обовязку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Колегія суддів доходить висновку, що правовий аналіз пунктів 14 частини четвертої статті 50 КАС свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом субєкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання субєктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих субєктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС дозволяє колегії суддів дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права субєкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обовязків та можливої дискреційної поведінки.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС субєкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх обєднань, юридичних осіб, які не є субєктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

В випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянки ОСОБА_4 і, на думку колегії суддів, не підпадають під дію пункту 4 частини четвертої статті 50 КАС.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 КАС України, про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ч.2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N 2453-VI від 07.07.2010, місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

Враховуючи вище викладене, позивач звернувся до адміністративного суду з вимогами, які мають розглядатись за правилами цивільного судочинства місцевим судом загальної юрисдикції.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що дана позовна заява не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже у відкритті провадження у справі має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст.109, 160, 165 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої державної допомоги.

На виконання вимог ч. 6 ст. 109 КАС України, розяснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова