Справа № 2а-323/10/1870
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/13052/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Сумського територіального Управління державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Сумиоблавтотранс" визнання нечинним розпорядження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 у Сумському окружному адміністративному суді пред'явив позов до Сумського територіального Управління державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання нечинним розпорядження.

Просив визнати нечинним розпорядження Сумського територіального Управління державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 01 вересня 2009 року № 21-СУ-С-А.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2009 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ТОВ "Сумиоблавтотранс".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій вказав на те, що оскаржувані рішення судами прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить їх скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач згідно із сертифікатом акцій, серія НОМЕР_1 є власником 253 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн. за акцію Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Сумиоблавтотранс".

Відповідно до Статуту ВАТ "Сумське обласне підприємство автомобільного транспорту" (нова редакція) (далі - Статут Товариства), зареєстрованого 28 квітня 2005 року, номер запису 1001450, статутний фонд Товариства становить 872701 грн.; статутний фонд Товариства поділено на 3490804 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн. кожна.

Загальними зборами акціонерів ВАТ "Сумське обласне підприємство автомобільного транспорту", які відбулися 07 квітня 2009 року, прийнято рішення про припинення ВАТ "Сумиоблавтотранс" шляхом реорганізації через перетворення в ТОВ "Сумське обласне підприємство автомобільного транспорту"

Цим же рішенням вирішено призначити комісію з припинення ВАТ "Сумиоблавтотранс", затвердити оцінку та умови викупу акцій у акціонерів, які не голосували за прийняття рішення про припинення ВАТ "Сумиоблавтотранс" та умови обміну акцій на частки правонаступника ВАТ "Сумиоблавтотранс" у статутному капіталі правонаступника - ТОВ "Сумиоблавтотранс".

06 липня 2009 року ТОВ "Сумиоблавтотранс" подало до Сумського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку документи на скасування реєстрації випусків акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс" та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс" з поданням відповідних документів.

01 вересня 2009 року Сумським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку після повторного звернення ТОВ "Сумиоблавтотранс" на підставі пункту 3.2 розділу III Порядку скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30 грудня 1998 року № 222, винесено розпорядження № 21-СУ-С-А, яким скасовано реєстрацію випуску акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс" та анульовано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс" від 04 вересня 1998 року № 135/18/1/98, видане Сумським територіальним управлінням ДКЦПФР.

Не погодившись із розпорядженням відповідача від 01 вересня 2009 року

№ 21-СУ-С-А позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно із Статутом ТОВ "Сумиоблавтотранс", зареєстрованого виконавчим комітетом Сумської міської ради 02 липня 2009 року, Товариство є правонаступником ВАТ "Сумиоблавтотранс", до складу якого входять дев'ять учасників. Тобто, відповідно до вимог частини другої статті 50 Закону України "Про господарські товариства" кількість учасників ТОВ "Сумиоблавтотранс" не перевищує десяти осіб. Отже, розпорядження від 01 вересня 2009 року

№ 21-СУ-С-А, яким скасовано реєстрацію випуску акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс" та анульовано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс", прийнято обґрунтовано та у відповідності до законодавства, а підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком судів щодо відмови у задоволенні позову, разом з тим, щодо вірної мотивації такої відмови вважає зазначити наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем у адміністративному процесі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У пункті 21 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" зазначено, що судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, в яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Також, у своїй постанові від 10 квітня 2012 року (номер справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень 21-1115во10) Верховний Суд України, проаналізувавши положення частини першої статті 2 та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, висловив правову позицію про те, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням".

Матеріали справи свідчать про те, що позивач є власником простих іменних акцій ВАТ "Сумиоблавтотранс", правонаступником якого є ТОВ "Сумиоблавтотранс".

Під час розгляду справи адміністративної юрисдикції позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень.

При цьому судами попередніх інстанцій в своїх рішеннях не наведено обґрунтованих висновків про те, яким саме чином оскаржуване рішення відповідача порушує права, свободи або інтереси ОСОБА_4

Розпорядження відповідача від 01 вересня 2009 року № 21-СУ-С-А жодним чином не стосується прав та інтересів позивача і його дія поширена виключно щодо юридичної особи, яке перебувало у стадії реорганізації.

Зважаючи на те, що судами при розгляді справи правильно та повно встановлені фактичні обставини справи, однак при прийнятті рішення допущені порушення норм матеріального права, які не призвели до помилки при постановленні судового рішення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про доцільність залишити без зміни постановлені у справі рішення судів, проте з мотивів, викладених вище.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Сумського територіального Управління державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумиоблавтотранс" визнання нечинним розпорядження - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.