Справа № 802/3805/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3805/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

17 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького МУЮ у Вінницькій області Пилипчак Оксани Григорівни, реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького МУЮ у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Пилипчак Оксани Григорівни, реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2, про скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.12.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08.12.2015 року, та прийняти нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

В судове засідання представники відповідачів та третьої особи не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначивши при цьому, що проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечує та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами. При цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.04.2009 року позивач на підставі договору міни набув у власність житлову квартиру за АДРЕСА_1, де проживав зі своєю сім'єю: дружиною - ОСОБА_2 та сином - ОСОБА_5.

Після розірвання шлюбу, 04.02.2014 року, між позивачем та ОСОБА_2, остання звернулася до суду з позовом про визнання права власності на вказану вище квартиру.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2014 року було затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, згідно якої сторони набувають у власність по 1/2 частини квартири за АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Пилипчак Оксани Григорівни від 24.10.2014 року за № 16734785 було зареєструвано право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири за АДРЕСА_1 в Державному реєстрі прав та їх обтяжень.

В подальшому ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06.02.2014 року було скасувано ухвалу Ладижинського міського суду від 12.02.2014 року про затвердження мирової угоди, укладеної між колишнім подружжям, та напрвалено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Під час повторного розгляду справи щодо поділу спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_2 було подана заява про залишення без розгляду позовної вимоги в частині визнання права власності на частину квартири за АДРЕСА_1, внаслідок чого 15.04.2015 року Ладижинським міським судом Вінницької області було постановлено ухвалу про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 без розгляду.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався наступним.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 19 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема рішень судів, що набрали законної сили.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вказане також підтверджується нормою п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10. 2011 року № 1141.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з метою відновлення запису про реєстрацію права приватної власності на цілу житлову квартиру за АДРЕСА_1, звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про скасування рішення про реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за ОСОБА_2, надавши до заяви копію ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.02.2015 року та ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.04.2015 року про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна колишнього подружжя без розгляду.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби по місту Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області від 28.04.2015 року було скасовано право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири за АДРЕСА_1, що належить позивачу.

Водночас, 10.08.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування вищевказаного рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби по місту Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області від 28.04.2015 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд у постанові від 09.09.2015 року як підставу для вказаного зазначив, що єдиним порядком скасування державної реєстрації права власності є наявність відповідного судового рішення.

Таким чином, на підставі встановлених обставин, суд першої інстанції вірно та обгрунтовано дійшов висновку, що обставини, які стали підставою для проведення спірної реєстрації права власності відпали на підставі рішення суду, і враховуючи, що законом передбачено єдиний порядок скасування державної реєстрації права власності на підставі рішення суду, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області № 1673485 від 24.10.2014 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, є протиправним та підлягає скасуванню

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 лютого 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.