Справа № 2а-14004/12/2070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/38743/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбелполімір» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбелполімір» до Харківської обласної митниці, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про скасування рішень,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування рішення Харківської обласної митниці про визначення митної вартості товарів №807000003/2012/003762/2 від 23.11.2012р. та визнання протиправною і скасування Картки відмови Харківської обласної митниці № 807100000/2012/02040 від 23.11.2012р.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбелполімір» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбелполімір» та компанією «Chesterholm LLP» 01.11.2012р. було укладено додаток № 58 до контракту № 06-11 від 10.12.2010р. (далі - Контракт) відповідно до якого, компанія «Chesterholm LLP» взяла на себе зобов'язання поставити товариству з обмеженою відповідальністю «Укрбелполімір» товар («поліетилен високого тиску (LDPE) марки «Вилатерм»). На виконання вказаного Контракту згідно комерційного інвойсу № 06-11/58 від 01.11.2012 року надійшов товар - (LDPE) марки «Вилатерм» вагою 22000,00 кг.

З метою митного оформлення товару позивачем було оформлено та подано до митного органу ВМД № 807100000/2012/451912 від 23.11.2012р. з визначенням митної вартості товарів за ціною контракту (додаток № 58 до контракту № 06-11 від 10.12.2010р.) щодо товарів, які імпортуються (за першим методом).

Харківською обласною митницею було прийнято рішення про визнання митної вартості товарів № 807000003/2012/003762/2 від 23.11.2012р., яким було скориговано митну вартість деяких товарів за ВМД № 807100000/2012/451912 від 23.11.2012р., а саме: полімер етилену в первинних формах: поліетилен високого тиску, в гранулах, з питомою густиною при температурі 20 град. С марки LDPE Вилатерм-0,9175г/см3 - 22000кг., 0,9185 г/см3 - 22000 кг. молекули якого практично складаються на 100% з молекул етилену, не лінійний, без вмісту співполімерів, добавок ТУ ВY 300041455.018-2005. Хімічна модифікація поліетилену відсутня. Торговельна марка: Торговий знак Завод «Полимир» АО «Нафтан». Виробник: Завод «Полимир» ВАТ «Нафтан». Країна виробництва: ВY.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України, а розрахунок митної вартості було здійснено митним органом таким чином:1025,00 євро за 1 тонну х 22,00 т. = 22550,00 євро.

Також, Харківською обласною митницею було видано картку відмови від 23.11.2012 року № 807100000/2012/02040. У якій, причиною відмови було зазначено - неможливість здійснення митного оформлення товарів в зв'язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № 807000003/2012/003762/2 від 23.11.2012 (вимоги пунктів 3 статті 53 Митного кодексу України). Та висунуто вимогу - подання нової ВМД з урахуванням відомостей, наведених у Рішенні про коригування митної вартості товарів № 807000003/2012/003762/2 від 23.11.2012 року.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362 при здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об'єктом біржової торгівлі, ціну договору, що імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати з середнім значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунку-фактури (інвойсу). Відповідна інформація біржових організацій у пакеті наданих декларантом документів була відсутня.

Крім того, умови поставки товару - СРТ м. Харків, при цьому, завод виробника відпускає товар на умовах поставки FCA - Новополоцьк. При Наявності двох посередників та при таких умовах поставки у митного органу виникли сумніви щодо економічної доцільності такої угоди для кінцевого посередника - «Chesterholm LLP».

Також, митним органом звернуто увагу, що у наданому декларантом документі - листі ДПІ «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.11.2012р. № 4610, вартість поліетилену на той час коливалась в межах 1025 - 1500 євро за 1 тонну.

Ураховуючи вищезазначене, а також те, що митна вартість товару, заявлена декларантом (0,85 євро/кг або 1,0959 дол. США/кг), виявилася нижчою, ніж наявна у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (1,32-1,71 дол. США/кг), митним органом була проведена процедура консультації з декларантом, що підтверджується підписом декларанта ОСОБА_4 на декларації митної вартості та згідно вимог пункту 2 частини 5 статті 54 Митного кодексу України витребувано додаткові документи, необхідні для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Так, в рамках встановленого частиною 3 статті 53 Митного кодексу України переліку додаткових документів, митним органом було запропоновано надати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та запропоновано надати за власним бажанням інші документи підтвердження заявленої митної вартості товарів. Про що було зроблено відповідний запис у Декларації митної вартості № 807100000/2012/451912 від 23.11.2012 року у графі «Для відміток митного органу», з чим ознайомлено декларанта.

11.12.2012р. декларантом додатково були надані: контракт №6666/826/055/3 від 31.10.2012 року; контракт №02-П-СН від 24.07.2011 року; платіжне доручення №88 від 01.11.2012 року; лист ВАТ «Нафтан» завод «Полімір» №753/1-377Р від 29.10.2012 року; копію митної декларації країни відправлення; копію листа ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №4610 від 07.11.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви з приводу заявленої позивачем митної вартості товару. При цьому, надані декларантом додаткові документи не усунули наявних розбіжностей та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, а отже дії Харківської обласної митниці були визнані правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Виходячи з наведених правових норм Митного кодексу України законодавець визначив підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу, а саме: якщо документи, які надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до вказаної норми ці підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.

З матеріалів справи вбачається, що додатково надане платіжне доручення № 88 від 01.11.2012р. не дозволяє ідентифікувати факт оплати з конкретною поставкою товару. У вказаному дорученні відсутнє посилання на додаток від 01.11.2012 № 58, на Інвойс №06-11/58 від 11.01.2012 р., а лише на контракт №06-11 від 10.12.2010 р. Інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - відсутні.

Також, судом першої інстанції встановлено, що у інвойсі № 06-11/58 від 01.11.2012 р. сума, що підлягає сплаті становить 93500 євро, однак у платіжному дорученні №88 від 01.11.2012 р. сплачена сума 79918 євро. Реквізити доручення не дозволяють ідентифікувати факт оплати з конкретною поставкою.

Натомість, відповідно до наданого декларантом листа Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" №4610 від 07.11.2012 р. середній розрахунковий рівень цін на поліетилен високого тиску становить 1025-1500 євро за тону, що перевищує ціну договору даної поставки (850 євро/т).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом (ч.3 ст.57 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в України і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товарами, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Таким чином, для визначення митної вартості товарів за другорядним методом необхідно щоб товар, митна вартість якого визначається, та товар подібний (аналогічний), митна вартість якого вже підтверджена митним органом, мають бути експортовані в час, який збігається або є максимально наближеним, а також подібні товари хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінним.

Слід зазначити, що джерелом інформації для рішення про коригування митної вартості товарів слугував ціновий висновок Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 07.11.2012 року №4610, дані про ціни на поліетилен звіту ICIS від 26.10.2012 р., лист посольства України в Республіці Білорусь від 19.09.2012 № 6132/51-200-1151, дані спеціалізованого програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України про митну вартість на подібні товари, дані про протяжність маршруту транспортування.

За таких обставин, суди правомірно дійшли висновку про доведеність Харківською обласною митницею факту неможливості застосування першого методу (за ціною договору) при визначенні митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у скасуванні рішення Харківської обласної митниці про визначення митної вартості товарів №807000003/2012/003762/2 від 23.11.2012р. та скасування Картки відмови Харківської обласної митниці № 807100000/2012/02040 від 23.11.2012р. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбелполімір» залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: