Справа № 757/19426/15-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» Міністерства оборони України про визнання дій керівництва госпіталю протиправними і незаконними, що обмежують права позивача як ветерана війни; зобов'язання надати позивачу можливість на пільгових умовах отримувати медичне обслуговування при «ГВКГ» як ветеран війни - учасник бойових дій.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20 лютого 2015 року на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_3 з проханням надати можливість на медичне обслуговування при госпіталі як ветерана війни.

Листом № 9/1240 від 05 березня 2015 року відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав на медичне обслуговування у військово-медичних закладах Міністерства оборони України, оскільки він є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що не пов'язане з проходженням військової служби, загальний календарний термін військової служби позивача складає 3 роки. Запропоновано позивачу, як учаснику бойових дій, звернутися та стати на облік в районну поліклініку за місцем проживання, або до госпіталю ветеранів Великої Вітчизняної війни (м. Київ, вул. Червонофлотська, 26, Пуща- Водиця).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є ветераном війни - учасником бойових дій, інвалідом II групи загального захворювання, що не пов'язане з проходженням військової служби, загальний календарний термін військової служби складає 3 роки.

Як повідомлено позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, його останнє місце проходження військової служби було в Забайкальському військовому окрузі 70-х роках, після чого він працював в цивільній авіації.

Згідно з листом Державної авіаційної служби України (а.с. 15), повідомлено, що Державна установа «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» яка протягом багатьох років обслуговувала авіаційний персонал та пенсіонерів цивільної авіації України, де обслуговувався позивач, наприкінці 2013 року була реорганізована шляхом приєднання до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. На базі ДП ДАМЦ ЦА України утворено відокремлений структурний підрозділ Украероруху «Медичний центр» (наказ генерального директора Украероруху Чередниченка Ю.А. № 421 від 02 грудня 2013 року). З метою вдосконалення управління підприємства, підвищення ефективності виробництва наказом Украероруху № 35 від 31 січня 2014 року ВСП Украероруху «Медичний центр» було ліквідовано.

Листом Державної авіаційної служби України (а.с. 43) повідомлено, що медичне обслуговування ветеранів війни у лікувально-профілактичних закладах цивільної авіації України здійснюється відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Відповідно до наказу Украероруху № 35 від 31 січня 2014 року «Про ліквідацію відокремленого структурного підрозділу», з 30 квітня 2014 року розпочата процедура ліквідації ВСП «Медичний центр», яку на теперішній час не закінчено. Щодо отримання медичної карти амбулаторного хворого необхідно звернутись до органу, який прийняв рішення про ліквідацію.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: 1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД; 2) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби чи при виконанні службових обов'язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; 3) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 20 років і більше; 4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю «Ветеран Збройних Сил СРСР» за законодавством колишнього Союзу РСР; 5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України надаються такі пільги: безоплатне користування закладами охорони здоров'я Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: користування при виході на пенсію (незалежно від часу виходу на пенсію) чи зміні місця роботи поліклініками та госпіталями, до яких вони були прикріплені за попереднім місцем роботи.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не є особою, яка відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», має право на безоплатне користування закладами охорони здоров'я Міністерства оборони України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності відмови позивачу в медичному обслуговуванні у військово-медичних закладах Міністерства оборони України, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та наведеними законодавчими нормами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є необґрунтованими та не засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 19 лютого 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.