Справа № 825/200/16
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/200/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участю секретаря Терехової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи: ТОВ «ФК «Вектор Плюс», Головне управління юстиції в м. Києві про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», індексний номер: 25010620 від 03.10.2015 13:34:01 (номер запису про право власності 11453890 від 03.10.2015) приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.12.2007 між ним та AT «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено договір кредиту № 2402/1207/02-067, предметом якого є надання банком позичальнику грошових коштів у розмірі 15500 доларів США, на термін до 19.12.2017, зі сплатою процентної ставки 11,9 % річних. У додатку № 1 до кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредиту рівними частинами у сумі 195,13 доларів США щомісяця. У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 2402/1207/02-067 від 20.12.2007 був укладений Іпотечний договір № 3308 від 20.12.2007, відповідно до умов якого позивач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру 104, яка розташована в будинку № 2 по вул. Волковича у м. Чернігові, яка належить позивачу на підставі договору дарування. 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу № 15 від 28.11.2012, яким банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості за кредитним договором та договором забезпечення. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що у графі власник квартири АДРЕСА_1, яка належить йому, зазначено власником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яке виникло на підставі рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме, на квартиру АДРЕСА_1, приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави проводити державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а тому прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім того, зазначає, що на момент здійснення відповідачем державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» були наявні два записи про заборону відчуження вказаного майна в Єдиному реєстрі заборон, що є перешкодою для проведення оскаржуваний дій приватного нотаріуса.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.

Третя особа, ТОВ «ФК «Вектор Плюс», у судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа, Головне управління юстиції в м. Києві, у судове засідання не з'явилась, свою позицію виклала у поясненнях, які містяться у матеріалах справи, не зазначивши визнає вона чи заперечує проти позовних вимог, та просила розглядати справу без її участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.12.2007 ОСОБА_1 та AT «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено договір кредиту № 2402/1207/02-067, предметом якого є надання банком позичальнику грошових коштів у розмірі 15500 доларів США, на термін до 19.12.2017, зі сплатою процентної ставки 11,9 % річних (а.с. 26-34).

У забезпечення виконання боргових зобов'язань за вищезазначеним договором між позивачем та банком був укладений Іпотечний договір № 3308 від 20.12.2007 (а.с. 38), відповідно до якого він передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Іпотечний договір посвідчено Красногором Олександром Володимировичем, нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 5926.

20.12.2007 цим же нотаріусом, у зв'язку із посвідченням іпотечного договору, накладено заборону відчуження предмета іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 5927/696. Відповідні дані були внесені до Державного реєстру іпотек, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с. 40-43).

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу № 15 від 28.11.2012, яким банк відступив факторові свої права вимоги заборгованості за кредитним договором та договором забезпечення.

Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 11453890 від 03.10.2015).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою ст. 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, відповідно до частини першої ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 9 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до частини 5 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Аналіз викладеного свідчить, що державна реєстрація права власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

У той же час, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Судом встановлено, що відповідачем нотаріальна дія з нерухомим майном не вчинялася. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не мало місця.

Судом встановлено, що із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі іпотечного договору № 5926 від 20.12.2007, який містить застереження про можливість іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування); на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Крім цього, згідно Указу Президента України від 06.04.2011 №401/2011 «Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України» Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Підпунктом 10 п. 3 вказаного Положення передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Згідно з пунктом 7 зазначеного Положення Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Таким чином, дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Таким чином, на думку суду, реєстраційна дія щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» проведена з порушенням компетенції, а відтак, остання не є такою, що відповідає вимогам закону.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до п. 11 іпотечного договору у разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцять календарних днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Суд звертає увагу на те, що позивач не отримував будь-яких повідомлень від ТОВ «Факторингова компанія» Вектор Плюс» про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Також, у відповідності до частин 1, 2 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Згідно з статтею 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З аналізу вказаного слідує, що особа, якій відступлено право вимоги за іпотечним договором, або та особа, яка вчинила таке відступлення мають письмово повідомити боржника про вказані дії.

Водночас, повідомлення про відступлення права вимоги не було направлено позивачу, жодних документів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Крім цього, судом береться до уваги, що відповідно до ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

З системного аналізу викладеного суд прийшов до висновку, що квартира за адресою АДРЕСА_1, яка має загальну площу 71,7 кв.м., не може бути примусово стягнута на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно з пунктом 5 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до статті 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-357а14).

Водночас, на майно позивача, зокрема на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було накладено арешт від 15.05.2015, відповідно до постанови 725/5 від 15.05.2015, виданої Деснянським ВДВС Чернігівського міського управління юстиції та зареєстрована заборона нотаріуса Чернігівського міського нотаріального оругу Красногором О.В. 20.12.2007 на підставі іпотечного договору № 5926 від 20.12.2007.

Вказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 40-43).

Тобто, державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», було проведено приватним нотаріусом Кобелєвою Аллою Михайлівною Київського міського нотаріального округу (внесено запис про право власності № 11453890 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25010620 від 03.10.2015 13:34:01), коли у Єдиному реєстрі заборон були наявні два записи про заборону відчуження майна, що в свою чергу є перешкодою для проведення реєстрації права власності.

Враховуючи викладе та приймаючи до уваги приписи Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», компетенцію нотаріуса щодо вчинення реєстраційних дій та зазначене вище в сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Більш того, у постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 № 21-760а15 (802/37191) зазначено, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено правомірність своїх позовних вимог, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», індексний номер: 25010620 від 03.10.2015 13:34:01 (номер запису про право власності 11453890 від 03.10.2015) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан