Справа № 202/10623/14-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016 рокусправа № 202/10623/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року

у справі № 202/10623/14-а

за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання рішення

у справі за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся у Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні подання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року по справі № 202/10623/14-а позовні вимоги задоволено частково, зокрема, зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити перераховану суму щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично виплаченої суми.

Постанова суду першої інстанції набрала законної сили 08 квітня 2015 року, у зв'язку з винесенням Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвали від 08 квітня 2015 року про повернення апеляційної скарги управлінню праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради.

На підставі виконавчого листа, виданого 06 травня 2015 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2015 року.

Відповідачем виконана постанова частково, а саме здійснено перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, з урахуванням раніше проведених виплат у розмірі 3579,00 грн., але грошові кошти не перераховано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що виконання постанови суду є неможливим без зміни способу її виконання, а саме шляхом стягнення нарахованої суми.

Частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частина 2 статті 162 КАС України).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_1 прийняв постанову про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити перераховану суму щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Розрахунок суми належного позивачу перерахунку суд не здійснював, тому, якщо змінити спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначений перерахунок на стягнення конкретної суми цього перерахунку, суд змінить постанову по суті, вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року №№ 21-394а14, 21-475а14, 13 січня та 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14 відповідно.

Також, з матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції у розгляді цієї справи дійшов обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 199, 200, 205, 206, 212, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко