Справа № 0417/2а-2775/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/9991/30818/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року, -

встановив:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в Дніпропетровський окружний адміністративний суд із позовом до Пенсійного фонду України, у якому просив: визнати незаконними (неправомірними) дії відповідача щодо невключення до страхового стажу періодів роботи громадян-застрахованих осіб, що працюють або працювали на умовах найму, за які страхувальниками-роботодавцями цих осіб не сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України; зобов'язати відповідача привести свої дії, що стосуються предмету спору даної справи, у відповідність до чинного законодавства України, в тому числі, через свої органи - управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах в містах, переглянути відомості в системі персоніфікованого обліку застрахованих осіб та включити до страхового стажу періоди роботи застрахованих осіб, за які їх страхувальниками-роботодавцями не сплачені суми страхових внесків, та вчинити пов'язані з цим дії (провести перерахунки пенсій тощо).

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 19 жовтня 2010 року, з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року, передав дану справу на розгляд до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року і направити справу на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суди встановили, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем відсутні, безпосереднього права ОСОБА_4 не порушені.

У частині 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У пункті 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із предмету даного позову та положень Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із позицією судів попередніх інстанцій, що оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем відсутні, безпосереднього права ОСОБА_4 не порушені, то правових підстав для звернення до суду немає.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, такого висновку судів не спростовують.

У касаційній скарзі, крім скасування постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року і направлення справи на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позивач також просить суд касаційної інстанції визнати обґрунтованою його заяву від 28 березня 2012 року про відвід суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дадим Ю.М. та Уханенка С.А.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року було відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні заяви про відвід суддям Дадим Ю.М. та Уханенку С.А., так як суд не знайшов підстав для відводу суддям. Обставини, на які посилався позивач, не передбачені статтями 27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України в якості підстав для відводу суддів. Інших обставин, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості суддів, не виявлено.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку апеляційного суду про відмову позивачеві в задоволенні заяви про відвід суддів.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

У частині 2 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.