Справа № 815/6494/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6494/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

при секретарі Музика І.О.,

за участю сторін:

представника позивача Зюкіної А.Г. (згідно довіреності),

представника відповідача Радіонової О.О. (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі ДПІ у Суворовському районі м. Одеси), в якому просить суд (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 10.12.2015 року) скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем було винесено на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки № 1734-15-54-22-05/34737717 від 10.08.2015 року «Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Енергія і Газ Україна» (код за ) по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «Югспецекологія» (код за ) за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року», а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з боку позивача при формуванні ним податкового кредиту за перевіряємий період по взаємовідносинам із зазначеним контрагентом відсутні порушення вимог податкового законодавства України.

Представники позивача у судовому засіданні, посилаючись на обґрунтування, викладені у адміністративному позові, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги ТОВ «Енергія і Газ Україна» не визнали з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, наполягали, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом під час офіційного з'ясування обставин у справі встановлено наступне:

ТОВ «Лукойл Енергія і Газ України» зареєстровано 16.03.2007 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, , основний вид господарської діяльності комбіноване виробництво теплової та електричної енергії, який здійснюється на підставі ліцензії серії АЕ № 179895, строком дії з 03.09.2009 року по 02.09.2019 року, виданої згідно рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 406 від 11.04.2013 року. Підприємство знаходиться на обліку платників податків у ДПІ у Суворовському районі м. Одеси. Відповідно до протоколу Загальних зборів учасників зазначеного Товариства від 21 березня 2013 року, найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Лукойл Енергія і Газ України» змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ України», яке і є позивачем по даній справі (Т.2 арк.с. 232-236).

В період з 28.07.2015 року по 30.08.2015 року, згідно наказу ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 22.07.2015 року № 449 та повідомлення від 28.07.2015 року №259/15-54-22-05 старшим державним інспектором відділу перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту ДПІ у Суворовському районі м.Одеси Базилевич Н.С. проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Енергія і Газ Україна» по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «Югспецекологія» за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 1734-15-54-22-05/34737717 від 10.08.2015 року, у висновках якого відображено порушення ТОВ «Енергія і Газ Україна» вимог п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість за період на суму 946 878,00 грн.

Як вбачається із зазначеного акту перевірки, відповідний висновок зроблено ДПІ у Суворовському районі м. Одеси з наступних підстав.

Так, перевіркою встановлено, що надані до перевірки на підтвердження господарських операцій між ТОВ «Енергія і Газ Україна» та ТОВ «Югспецекологія» видаткові накладні не містять даних, що свідчать про здійснення господарських операцій, а саме: прізвища, ім'я, по-батькові отримувача та постачальника товару (мазут М-100), номеру та дати довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, а отже мають дефект змісту та походження, не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року № 88, та не можуть бути взяті до уваги як первинні документи для підтвердження господарських операцій. Також, надані до перевірки товарно-транспортні накладні не можуть підтверджувати факт транспортування нафтопродуктів, оскільки не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155.

Крім того, відповідачем враховано податкову інформацію, відображену в листі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №1085/15-53-22-05/36344907 від 12.03.2015 року щодо не підтвердження ланцюга постачання між ТОВ «Енергія і Газ Україна» та посередником ТОВ «Югспецекологія» від підприємств-продавців ТОВ «Мікатрейд» та ТОВ Унігруп» за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року на загальну суму 946 878,00 грн. Згідно зазначеної податкової інформації ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, з урахуванням висновків актів № 1372/26-59-22-05/39055764 від 03.06.2014 року та № 1598/26-59-22-09/39055764 від 11.07.2014 року про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ Унігруп» та ТОВ «Мікатрейд» з питань підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за відповідні періоди, встановлено відсутність факту реального здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Югспецекологія» з ТОВ «Мікатрейд» за період: квітень 2014 року на суму ПДВ 226 291,00 грн., травень 2014 року на суму ПДВ 546 695,00 грн. та з ТОВ Унігруп» за період: травень 2014 року на суму ПДВ 153 607,00 грн. В акті, також, зазначено про відсутність у ТОВ «Югспецекологія» необхідних умов для ведення господарської діяльності, а саме: основних фондів, технічного персоналу, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів.

Не погодившись із висновками акту перевірки № 1734-15-54-22-05/34737717 від 10.08.2015 року, ТОВ «Енергія і Газ Україна» було подано до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду якого, контролюючим органом складено відповідь № 8473/10/15-54-22-05/21 від 28.07.2015 року, згідно до якої, факти та висновки, зазначені в оскаржуваному акті перевірки підтверджено та заперечення позивача залишено без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2015 року про зменшення ТОВ «Енергія і Газ Україна» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 946 878,00 грн., у тому числі по звітним періодам: квітень 2014 року - 231791,00 грн., травень 2014 року - 715 087,00 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, ТОВ «Енергія і Газ Україна» оскаржило його в адміністративному порядку до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області. За результатами розгляду скарги позивача, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення № 10/15-32-10-02-07 від 10.09.2015 року про результати розгляду первинної скарги, яким податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2015 року було скасовано в частині зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 97 500,00 грн. за травень 2014 року, в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення. В рішенні зазначено, що під час розгляду скарги встановлено завищення ТОВ «Енергія і Газ Україна» податкового кредиту по господарським взаємовідносинам ТОВ «Югспецекологія» на суму 849 378,00 грн., у тому числі: за квітень 2014 року - 231 791,00 грн., за травень 2014 року - 617 587,00 грн., що призвело до завищення залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 849 378,00 грн., а не 946 878,00 грн. як зазначено у акті перевірки № 1734-15-54-22-05/34737717 від 10.08.2015 року, так як перевіркою не враховано віднесення ПДВ у сумі 97 500,00 грн. по операціям з придбання товару у ТОВ «Югспецекологія» у травні 2014 року до податкового кредиту за червень 2014 року.

09.10.2015 року ТОВ «Енергія і Газ Україна» подано повторну скаргу до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої прийнято рішення №22712/6/99-99-10-01-01-25 від 28.10.2015 року про результати розгляду повторної скарги, яким спірне податкове повідомлення-рішення з урахуванням рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 10/15-32-10-02-07 від 10.09.2015 року про результати розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

З урахуванням рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 10/15-32-10-02-07 від 10.09.2015 року про результати розгляду первинної скарги, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийнято нове податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року про зменшення ТОВ «Енергія і Газ Україна» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за звітний період травень 2015 року на суму 849 378,00 грн.,

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач, звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Енергія і Газ Україна» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі ПК України) кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV № 996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємствами. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, які використовують грошовий вимірювач, базуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції.

Відповідно до п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Відповідно до п. 2 зазначеного наказу ведення форм первинного обліку всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що між ТОВ «Енергія і Газ Україна» (покупець) та ТОВ «Югспецекологія» (постачальник) був укладений договір постачання № 197/13 від 27.08.2013 року, за яким постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцю нафтопродукти: тяжке рідке паливо партіями в асортименті та кількості, вказаними в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець прийняти та оплатити товар. Під партією товару в цьому договорі мається на увазі кількість товару, вказана в одному акті-передачі, підписаному сторонами.

Факти поставки позивачу та отримання ТОВ «Енергія і Газ Україна» у квітні, травні 2014 року товару (мазуту М-100) за зазначеним договором від підприємства-контрагента ТОВ «Югспецекологія» підтверджуються оформленими та підписаними сторонами: додатковими угодами № 2 від 11.04.2014 року, № 3 від 18.04.2014 року, № 5 від 16.05.2014 року, № 6 від 27.05.2014 року, № 7 від 28.05.2014 року до договору постачання № 197/13 від 27.08.2013 року Т.1 арк.с.109-136); податковими накладними № 1 від 15.04.2014 року, № 2 від 16.04.2014 року, № 3 від 17.04.2014 року, №№4,5 від 18.04.2014 року, №№6,7,8 від 25.04.2014 року; податковими накладними № 1 від 16.05.2014 року, № 2 від19.05.2014 року, № 3 від 20.05.2014 року, № 4 від 21.05.2014 року, № 5 від 22.05.2014 року, № 6 від 23.05.2014 року, № 7 від 26.05.2014 року, №№9,10 від 28.05.2014 року (Т.2 арк.с. 215-231), відповідними видатковими накладними № 1 від 15.04.2014 року, № 2 від 16.04.2014 року, №3 від 17.04.2014 року, №№ 4, 5 від 18.04.2014 року, №№ 6, 7, 8 від 25.04.2014 року, №№ 1, 2 від 16.05.2014 року, №№ 3, 4 від 19.05.2014 року, №№ 5, 6, 7 від 20.05.2014 року, №№ 8, 9, 10 від 21.05.2014 року, №№ 11, 12, 13 від 22.05.2014 року, №№ 14, 15, 16 від 26.05.2014 року, №№ 17, 18 від 26.05.2014 року, №№ 19, 20, 21 від 27.05.2014 року, №№ 22, 23 від 28.05.2014 року (Т.1 арк.с.139-167); актами приймання-передачі нафтопродуктів № 01/05-14 від 25.05.2014 року, № 02/05-14 від 28.05.2014 року, № 64/04-14 від 15.04.2014 року, № 67/04-14 від 16.04.2014 року, № 68/04-14 від 17.04.2014 року, № 69/04-14 від 18.04.2014 року, № 70/04-14 від 18.04.2014 року, № 71/04-14 від 25.04.2014 року, № 72/04-14 від 25.04.2014 року, № 73/04-14 від 25.04.2014 року (Т.1 арк.с. 168-176); протоколами випробувань мазуту № 164 від 15.04.2014 року, № 167 від 16.04.2014 року, № 171 від 17.04.2014 року, № 176 від 18.04.2014 року, № 190 від 28.04.2014 року, № 231 від 19.05.2014 року, № 232 від 20.05.2014 року, № 234 від 20.05.2014 року, № 240 від 21.05.2014 року, № 241 від 22.05.2014 року, № 242 від 23.05.2014 року, № 244 від 26.05.2014 року, № 249 від 27.05.2014 року, № 254 від 29.05.2014 року (Т.2 арк.с. 147-160); товарно-транспортними накладними № 990401 від 15.04.2014 року, № 990402 від 16.04.2014 року, № 990404 від 17.04.2014 року, № 990405 від 17.04.2014 року, № 990406 від 17.04.2014 року, № 990408 від 25.04.2014 року, №990409 від 25.04.2014 року, № 990413 від 16.05.2014 року, № 990412 від 16.05.2014 року, № 990415 від 19.05.2014 року, № 990414 від 19.05.2014 року, № 990417 від 19.05.2014 року, № 990418 від 20.05.2014 року, № 990419 від 20.05.2014 року, № 990422 від 21.05.2014 року, № 990420 від 21.05.2014 року, № 990425 від 22.05.2014 року, № 990421 від 21.05.2014 року, № 990423 від 22.05.2014 року, №990424 від 22.05.2014 року, №990427 від 23.05.2014 року, № 990429 від 26.05.2014 року,, №990431 від 26.05.2014 року, № 990434 від 27.05.2014 року, № 990432 від 27.05.2014 року, № 990433 від 27.05.2014 року, № 990436 від 28.05.2014 року, № 990426 від 23.05.2014 року (Т.2 арк.с.161-191); журналом реєстрації транспорту за квітень, травень 2014 року (Т.2 арк.с.138-146); документами бухгалтерського обліку підприємства: журнали-ордери і відомості по рахунку 631 за квітень, травень 2014 року, журнали-ордери і відомості по рахунку 203 «Паливо» за квітень, травень 2014 року, оборотно-сальдові відомості за квітень-травень 2014 року (Т.2 арк. с.88-97).

При цьому, як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом було встановлено факт сплати ТОВ «Енергія і Газ Україна» на адресу контрагента сум податку на додану вартість у ціні придбаного мазуту. Крім того, на підтвердження зазначених обставин позивачем також було надано до суду відповідні платіжні доручення.

Крім того, представниками позивача надані до суду первинні документи на обґрунтування використання придбаного ТОВ «Енергія і Газ Україна» у ТОВ «Югспецекологія» мазуту в оподатковуваних операціях позивача в межах власної господарської діяльності: виробничі звіти про використання енергоресурсів за квітень, травень 2014 року; звіти форми 1-НКРЕ про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії за квітень, травень 2014 року (Т.2 арк.с.96-99), акти купівлі-продажу електроенергії ДП «Енергоринок» за квітень, травень 2014 року, акти приймання-передачі теплової енергії ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» за квітень-травень 2014 року (Т.2 арк.с. 79-87).

З приводу виконання вищезазначених господарських операцій представники позивача у судовому засіданні пояснили, що ТОВ «Енергія і Газ Україна» є режимним підприємством, основним господарським видом діяльності якого є комбіноване вироблення теплової та електричної енергії згідно ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики серії АЕ № 179895, строком дії з 03.09.2009 року по 02.09.2019 року (Т.2 арк.с.100). Офісні та виробничі приміщення ТОВ «Енергія і Газ Україна» знаходиться на території ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» відповідно до договору оренди землі № 10/142 від 25 березня 2010 року (Т.2 арк.с. 15-21); договорів оренди №11/327 від 01.12.2011 року, № 13/86 від 20.03.2013 року та № 11/338 від 23.12.2011 року (Т.2 арк.с. 30-61).

Крім того, на підставі договорів оренди № б/н від 31.10.2007 року, № 10/142 від 25.03.2010 року ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» було надано в оренду ТОВ «Енергія і Газ Україна» земельні ділянки площею 6000 кв.м та 6746 кв.м. для будівництва та експлуатації енергоблоку - когенераційної установки по комбінованому виробництву теплової та електричної енергії з утилізацією атмосферного залишку віскребінгу, який безпосередньо і забезпечує вироблення теплової та електричної енергії. Відповідні основні засоби для виробництва теплової та електричної енергії було збудовано та введено в експлуатацію у 2010 році, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 15 вересня 2010 року, та станом на 01.01.2015 року знаходяться на балансі ТОВ «Енергія і Газ Україна» (Т.2 арк.с.237). Для забезпечення здійснення господарської діяльності підприємством використовується важке рідке паливо, зокрема мазут, відсутність якого унеможливлює здійснення вироблення теплової та електричної енергії. Товар поставлявся позивачу представниками ТОВ «Югспецекологія» вантажними автомобілями, які заїжджали на територію ТОВ «Енергія і Газ Україна» через прохідні ПАТ «Одеський нафтопереробний завод», які охороняються та на яких ведеться відеоспостереження. Факт завезення мазуту на територію ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» підтверджується записами в Журналі в'їзду автотранспорту. Після зважування вантажних автомобілів разом із мазутом на автомобільних вагах, мазут розвантажувався працівниками підприємства на протязі світового дня до резервуарів зберігання нафтопродуктів. Після кожної поставки сторонами складалися та підписувалися податкові та видаткові накладні на поставлений товар, а також акти приймання-передачі нафтопродуктів. Саме в актах приймання-передачі нафтопродуктів фіксувалися кількість прийнятого товару та відповідальну особу ТОВ «Енергія і Газ Україна», що здійснювала відповідне приймання.

Крім того, з кожною партією поставленого мазуту, представниками контрагента передавались позивачу товарно-транспортні накладні на товар та проводились хімічні аналізи, результати яких відображались у Протоколах іспитів. Дані нафтопродукти були оприбутковані в бухгалтерському обліку підприємства як сировина на рахунок 20 «Запаси» та в подальшому використані для виробництва теплової та електричної енергії і списані на рахунок 23 «Виробництво» згідно виробничих звітів підприємства. Вироблену електричну енергію, обсяг якої у квітні-травні 2014 року зафіксовано у звітах про використання палива, було реалізовано ДП «Енергоринок», а теплову енергію - ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» та КП «Теплопостачання міста Одеси», що підтверджується відповідними первинними документами.

Представники відповідача в судовому засіданні в обґрунтовування відсутності реального здійснення господарських операції з постачання товару ТОВ «Енергія і Газ Україна» від ТОВ «Югспецекологія» посилалися на те, що надані до перевірки позивачем на підтвердження господарських операцій видаткові накладні мають дефекти змісту, а саме: не містять даних щодо прізвища, ім'я, по-батькові отримувача та постачальника мазуту, номеру та дати довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, а отже, не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року № 88, та не можуть бути взяті до уваги як первинні документи для підтвердження господарських операцій.

Відповідач вважає, що надані товарно-транспортні накладні не можуть підтверджувати факт транспортування нафтопродуктів, оскільки не відповідають формі, затвердженій Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, а саме: в них відсутні посада особи, що приймала товар. На думку, представників відповідача згідно п. 2.10 договору постачання № 197/13 від 27.08.2013 року, яким передбачено обов'язок постачальника забезпечити виконання вимог діючого законодавства України при перевезенні та доставці товару на територію покупця та право покупця не допускати автотранспорт постачальника в разі порушення ним відповідних вимог до моменту їх усунення, представники ТОВ «Енергія і Газ Україна» не повинні були приймати мазут від ТОВ «Югспецекологія» за дефектними видатковими та товарно-транспортними накладними.

Крім того, висновок про наявність порушення податкового законодавства з боку позивача у вигляді завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень, травень 2014 року по взаємовідносинам з підприємством-контрагентом ТОВ «Югспецекологія» було зроблено контролюючим органом з огляду на наявність податкової інформації ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №1085/15-53-22-05/36344907 від 12.03.2015 року щодо не підтвердження ланцюга постачання між ТОВ «Енергія і Газ Україна» та посередником ТОВ «Югспецекологія» від підприємств-продавців ТОВ «Мікатрейд» та ТОВ «Унігруп» за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року на загальну суму 946 878,00 грн., відсутність у ТОВ «Югспецекологія» необхідних умов для ведення господарської діяльності, а саме: основних фондів, технічного персоналу, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів.

Зазначене, на думку представників ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, свідчить про те, що договір постачання № 197/13 від 27.08.2013 року, укладений між ТОВ «Енергія і Газ Україна» та підприємством-контрагентом ТОВ «Югспецекологія» не має реального характеру та спрямований на здійснення операцій з метою штучного формування податкового кредиту; а наданими ТОВ «Енергія і Газ Україна» первинними документами не підтверджується фактичність здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ «Югспецекологія».

Крім того, на такий висновок, згідно пояснень представників відповідача у судовому засіданні, наштовхує і той факт, що згідно товарно-транспортних накладних мазут привозився на територію позивача декілька разів за день у великій кількості, що ставить під сумнів можливість його розвантаження позивачем у повному обсязі протягом білого дня, як то передбачено договором постачання.

Представники позивача проти зазначених висновків відповідача заперечували та зазначили, що при укладанні договору із ТОВ «Югспецекологія» позивач діяв з належною обачністю та обережністю щодо обрання контрагента та здійснення господарської діяльності. Ним було перевірено відомості щодо реєстрації ТОВ «Югспецекологія» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, знаходження на податковому обліку в податкових органах, наявності свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість. Крім того представники ТОВ «Енергія і Газ Україна» зазначили, що договір постачання, з урахуванням додаткових угод № 2 від 11.04.2014 року, № 3 від 18.04.2014 року, № 5 від 16.05.2014 року, № 6 від 27.05.2014 року, № 7 від 28.05.2014 року до договору постачання № 197/13 від 27.08.2013 року, контрагентом позивача фактично виконувався, про що складались відповідні первинні документи та результати господарських операцій відображались у бухгалтерському та податковому обліку підприємства. Податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит по взаємовідносинам із ТОВ «Югспецекологія», були відповідно до вимог податкового законодавства складені підприємством - платником податків, що було зареєстровано платником ПДВ із зазначенням індивідуального податкового номеру, за яким цього платника податків можливо ідентифікувати та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що вказано контролюючим органом безпосередньо в акті перевірки.

Що стосується видаткових та товарно-транспортних накладних, представники позивача зазначили, що певні недоліки в їх оформленні не можуть слугувати достатньою підставою для висновку податкового органу про відсутність факту постачання зазначеного в них товару. Крім того, товарно-транспортні накладні лише свідчать про хід транспортування зазначеного у них товару та не відносяться до первинних документів, що підтверджують факт придбання товару та на підставі яких поставлений товар обліковується в бухгалтерському та податковому обліку підприємства. Саме такий висновок неодноразово було зроблено Вищим адміністративним судом України в рішеннях від 23.07.2012 року по справі № К-4817/10, від 25.06.2012 року по справі № К-27230/10, від 26.06.2012 року №К/9991/25932/11. Такими документами, на думку представників позивача, є лише належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкові накладні.

На спростування сумнівів представників ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо можливості перевезення та розвантаження мазуту по декілька разів за день, представники позивача пояснили, що мазут завантажувався до автоцистерн та перевозився у теплому агрегатному стані та в теплу пору року (коли світловий день складав більшу частину доби), що давало змогу контрагентам протягом одного дня навіть по два рази привозити та розвантажувати мазут.

Судом, під час офіційного з'ясування зазначених обставин було встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Югспецекологія» зареєстровано та було зареєстровано на момент здійснення господарських правовідносин з ТОВ «Енергія і Газ Україна» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як юридична особа; перебувало на обліку в податковому органі та було платником ПДВ на підставі свідоцтва про реєстрацію його платником податку на додану вартість. Інформація, що міститься у податкових накладних, виданих зазначеним контрагентом, на підставі яких позивач сформував податковий кредит за перевіряємий податковий період, дає повну можливість ідентифікувати позивача та його контрагента за індивідуальними податковими номерами платників податку на додану вартість, а отже податкові накладні на виконання господарського договору постачання були видані належною особою та відповідали вимогам податкового законодавства України. Крім того, як вбачається із податкової інформації ДПІ у Приморському районі м. Одеси контрагентом позивача суму податкового кредиту, сплаченого ТОВ «Енергія і Газ Україна» в ціні придбаного мазуту у квітні, травні 2014 року, було відображено в якості податкових зобов'язань з ПДВ в своїх податкових деклараціях за квітень 2014 року та травень 2014 року.

Представниками ДПІ у Суворовському районі м. Одеси під час судового розгляду даної адміністративної справи зазначених обставин спростовано не було. Також не було наведено та судом не встановлено жодних фактичних обставин, що свідчили б про факт невиконання ТОВ «Югспецекологія» своїх зобов'язань за вищезазначеним договором постачання, факту відсутності поставки мазуту за дослідженими первинними документами у квітні, травні 2014 року на адресу ТОВ «Енергія і Газ Україна».

Статтею 83 Податкового кодексу України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

При цьому, судом під час судового розгляду справи було встановлено, що податковим органом в ході проведення позапланової невиїзної перевірки позивача фактичність постачання мазуту позивачу від ТОВ «Югспецекологія» не перевірялась, реальність змін майнового стану ТОВ «Енергія і Газ Україна» за наслідками взаємовідносин із зазначеним контрагентом не встановлювалась та будь-яких заходів для цього не вживалось.

Посилання відповідача на інформацію ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо відсутності у ТОВ «Югспецекологія» необхідних умов для ведення господарської діяльності, а саме: основних фондів, технічного персоналу, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів ТОВ «Югспецекологія», суд в якостіналежного обґрунтування правомірності спірного податкового повідомлення-рішення не приймає. Слід зазначити, що власне відсутність у ТОВ «Югспецекологія» об'єктивної можливості для постачання товару в силу відсутності зазначених контролюючим органом необхідних умов для ведення господарської діяльності не може бути належним свідченням безтоварності господарських операцій з постачання товару, адже зазначене підприємство відповідно до видів господарської діяльності за КВЕД могло здійснювати посередницькі послуги у торгівлі паливом у вигляді придбання продукції та подальшому її перепродажу, що в цілому не суперечить положенням законодавства та відповідає загальноприйнятій практиці, а також не потребує наявності технічного персоналу, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів тощо.

Крім того, будь-яких доказів порушення податкового законодавства ТОВ «Югспецекологія» при здійсненні господарської діяльності з ТОВ «Енергія і Газ Україна» в досліджуємому періоді (не відображення валових доходів та податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 946 878,00 грн. грн. по господарських операціях у квітні, травні 2014 року з позивачем у податковому обліку підприємства, несплату до бюджету грошових зобов'язань з податку на прибуток чи податку на додану вартість, визнання судом фіктивним договору постачання № 197/13 від 27.08.2013 року, внесення запису до ЄДР про відсутність ТОВ «Югспецекологія» за юридичною адресою) відповідачем до суду не надано, а ДПІ у Приморському районі м. Одеси у листі №1085/15-53-22-05/36344907 від 12.03.2015 року не зазначено. Посилання у листі ДПІ у Приморському районі м.Одеси на інші можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача при здійсненні господарських операцій в ланцюзі постачання з третіми особами, зокрема з ТОВ Унігруп» та ТОВ «Мікатрейд», не може бути самостійною та достатньою підставою для висновку відповідача у справі про наявність порушень податкового законодавства з боку товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» при здійсненні ним господарської діяльності з ТОВ «Югспецекологія», та про відсутність у позивача (як покупця товару у такого контрагента) права на відображення податкового кредиту з податку на додану вартість у податковому обліку підприємства.

Така думка суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11.

Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес А.Д. проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03), «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, суд при прийнятті рішення враховує те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2014 року у справі №826/10764/14 за адміністративним позовом ТОВ «Мікатрейд» до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними дій ДПІ та зобов'язання органу доходу і зборів вчинити певні дії, встановлено необґрунтованість висновків акту №1372/26-59-22-05/39055764 від 03.06.2014 року, на який посилається ДПІ у Приморському районі м.Одеси у листі - податковій інформації №1085/15-53-22-05/36344907 від 12.03.2015 року, зокрема про відсутність підтвердження фактів здійснення господарських операцій ТОВ «Мікатрейд» з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року, та зобов'язано поновити в інформаційній системі «Податковий блок» дані податкової звітності з ПДВ ТОВ «Мікатрейд» за вказані періоди.

Що стосується певних зауважень, зазначених в акті перевірки та висловлених представниками відповідача в судовому засіданні до реквізитів наданих позивачем до суду видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, вони не можуть бути прийняті судом в якості належного обґрунтування правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки у взаємозв'язку з іншою сукупністю наданих до суду первинних документів на обґрунтування фактичності поставки ТОВ «Югспецекологія» на користь позивача твердого рідкого палива, зазначені документи містять інформацію щодо обсягу та ціни товару, дати постачання товару, а також необхідні реквізити щодо вантажовідправника та вантажоотримувача товару, крім того, судом встановлено, що номери причепів зазначених в товарно-транспортних накладних співпадають з номерами причепів цистерн з паливом у протоколах випробувань.

Суд вважає, що недоліки в оформленні певних документів не є підставою для висновків про неможливість вважати їх такими, що не підтверджують господарські операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Така думка суду узгоджується, з правовою позицією Вищого адміністративного суду України з цього питання (листи № 742/11/13-11 від 02.06.2011 та від 01.11.2011р. № 1936/11/13-11, постанова у справі № К/800/1217/13 від 11.02.2015 року).

Крім того, слід зазначити, що товарно-транспортні взагалі не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів. Така думка суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 18.08.2015 року по справі № К/800/19833/15.

Сукупність досліджених судом під час розгляду справи документів, які зазвичай супроводжують виконання господарських операцій такого роду, не дають підстав для висновку про нездійснення спірних господарських операції з постачання мазуту, а відповідачем в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували їх виконання, а тому суд вважає, що ДПІ у Суворовському районі м. Одеси не довела фактів нездійснення спірних операцій, а відтак і не довела відсутності у позивача права на формування спірної суми податкового кредиту, та на підставі цієї суми - від'ємного значення з цього податку за травень 2014 року. В свою чергу надана позивачем до суду сукупність первинних документів щодо виконаних робіт, на думку суду, є достатньою кількістю належних доказів на підтвердження їх фактичності.

Крім того суд зазначає, що в силу приписів податкового законодавства України органам Державної фіскальної служби України відповідно до покладених на них функцій та повноважень не надано права визнання в односторонньому порядку господарських правочинів недійсними або фіктивними при перевірці діяльності платників податків. Рішення суду, яке набрало законної сили, щодо недійсності (фіктивності) правочину між позивачем та його контрагентами податковим органом до суду не надано. Відповідачем також не надано в обґрунтування своїх висновків доказів про суперечність спірних операцій інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України. Податковий орган не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача та його контрагента, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту придбання-продажу товару, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача по господарським відносинам зі своїм контрагентом були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Таким чином, висновки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси в акті перевірки № 1734-15-54-22-05/34737717 від 10.08.2015 року про порушення позивачем вимог: п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість за період на суму 946 878,00 грн., не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах, що мають суттєве значення, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується правомірність формування позивачем податкового кредиту та від'ємного значення з цього податку по господарським операціям з ТОВ «Югспецекологія» у квітні, травні 2014 року.

З зазначених підстав, суд вважає протиправним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси № від 16.10.2015 року, що винесене на підставі висновків вищезазначеного акту перевірки відповідача, з урахуванням рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 10/15-32-10-02-07 від 10.09.2015 року про результати розгляду первинної скарги.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості спірного податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «Енергія і Газ Україна» підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування зазначеного рішення суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України , суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 16.10.2015 року № .

Стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» () судові витрати у розмірі 12 740 (дванадцять тисяч сімсот сорок тисяч) грн. 68 копійок.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В.Бжассо

.