Справа № 815/291/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/291/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ліквідації АТ ІМЕКСБАНК про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до ліквідації АТ ІМЕКСБАНК в якому позивач просить:

- визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відмову у внесенні ОСОБА_5 в реєстр кредиторів АТ ІМЕКСБАНК;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3 внести ОСОБА_2 в реєстр кредиторів АТ ІМЕКСБАНК.

В обґрунтування заявленої правової позиції, позивач зокрема зазначає, що рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відмову у включенні до реєстру кредиторів АТ «ІМЕКСБАНК» є незаконним і таким, що не відповідає діючому законодавству України, оскільки є рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03.06.2015 р. про стягнення з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_2 суми вкладу та нарахованих процентів на загальну суму 19748,12 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання представника сторони не є перешкодою для розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03 червня 2015 року Великомихайлівський районний суд Одеської області виніс Заочне рішення про стягнення з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_2 суми вкладу та нарахованих процентів на загальну суму 19748,12 грн.

Вказане рішення направлено судом в ліквідаційну комісію ПАТ «ІМЕКСБАНК» 25.06.2015 року та отримано уповноваженою особою 30.06.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 843.

18.11.2015 року позивачка звернулась із заявою на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3 про включення ОСОБА_2 в реєстр кредиторів. До заяви додавалась копія заочного рішення Великомихайлівського районного суду по справі № 498/24/15-ц.

Вказана заява зареєстрована 19.11.2015 року (розпорядчий відділ АТ «Імексбанк» ліквідація).

10.12.2015 р. за вихід. № 9085 на адресу ОСОБА_2 надано відповідь у якій зокрема зазначається, що фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Будь які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними.

Враховуючи те, що публікація оголошення про ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» відбулася 29.05.2015 року, а останній день 30-тиденного строку припадав на вихідний неробочий день, вимоги кредиторів АТ «ІМЕКСБАНК» приймалися до 30.06.2015 року включно.

Оскільки в період з 29.05.2015 року по 30.06.2015 року від ОСОБА_2 заяви про включення в реєстр кредиторів до Фонду не надходило, в задоволені заяви відмовлено.

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 через банки-агенти за рахунок коштів Фонду отримано гарантовану державою суму 200 000,00 гривень, як відшкодування коштів, що перебували на депозитних та поточних рахунках, відкритих на її ім'я в АТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до ст. 52 Закону, зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, а також депозитні кошти у сумі, що перевищує гарантований Фондом розмір відшкодування 200 000,00 грн., задовольняються за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку у четверту чергу.

Суми, що присуджені судом (в т.ч. відсотки, інфляційні втрати, штрафні санкції, судовий сбір тощо), задовольняються також за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку у сьому чергу (вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку).

Для включення таких вимог до акцептованого реєстру кредиторів банку особа повинна надані заяву про визнання її кредитором банку.

Кредиторські вимоги заявляються шляхом направлення письмової заяви із наданням копій відповідних документів до Фонду або уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, за адресою вказаною в оголошенні. На підставі таких заяв уповноважена особа складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Судом встановлено, що публікація оголошення про ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» відбулася 24.05.2015 року, а останній день 30-тиденного строку припадав на вихідний/неробочий день, вимоги кредиторів АТ «ІМЕКСБАНК» приймалися до 30.06.2015р. включно.

З урахуванням визначеної законом процедури, позивачу необхідно було у встановлений законом строк звернутися із заявою про включення до реєстру кредиторів АТ «ІМЕКСБАНК».

У період з 29.05.2015 р. по 30.06.2015 р. ОСОБА_2 не зверталась із заявою про визначення кредитором.

Така заява була подана ОСОБА_2 18.11.2015 р.

При цьому, суд критично ставиться до доводів представника позивача щодо наявності рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області у розпорядженні відповідача станом на останній день прийняття заяв про включення до реєстру кредиторів, оскільки, по перше, така заява повинна подаватись безпосередньо позивачем по справі, а по друге, рішення районного суду станом на 30.06.2015 року не набрало законної сили.

Приписами ст. 233 ЦПК України визначений порядок набрання заочним рішенням законної сили. За загальним правилом, заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. А тому станом на 30.06.2015 р. вказане рішення не набрало законної сили, оскільки саме в цей день отримано АТ "ІМЕКСБАНК".

Приписами ст. 244-2 КАС України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

16 лютого 2016 року.