Справа № 807/2863/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року К/800/1293/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Заїки М.М.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року по справі № 807/2863/14

за позовом ОСОБА_4

до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління

Державної прикордонної служби України,

Служби безпеки України

про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України про скасування рішень. У позовній заяві просив визнати протиправними та скасувати рішення начальника 4-го відділення ІПС відділення прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 травня 2014 року про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцем або особою без громадянства; визнати протиправними та скасувати рішення Служби безпеки України про заборону в'їзду в Україну строком на три роки громадянину Словацької Республіки ОСОБА_4, закордонний паспорт серії НОМЕР_1, яке стало підставою для прийняття 3 жовтня 2013 року та 23 травня 2014 року рішень про відмову у перетинанні державного кордону України вказаним громадянином.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_4 без розгляду, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачу при спробі в'їхати на територію України 3 жовтня 2013 року було відмовлено в перетині державного кордону відповідним рішенням, а у паспорті проставлено відмітку про заборону в'їзду в Україну терміном на 3 роки до 21 жовтня 2016 року.

Вказаним рішенням позивачу було роз'яснено право його оскарження до начальника Чопського прикордонного загону або до суду.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що в даному випадку, саме з 3 жовтня 2013 року слід відраховувати початок перебігу строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також судами зроблено висновок, що вимога про оскарження рішення начальника 4-го відділення ІПС відділення прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 травня 2014 року, в основу якого покладено рішення Служби безпеки України є похідною, а тому всі вимоги позивача слід залишити без розгляду.

Суд касаційної інстанції із такими висновками судів не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно статті 100 вказаного Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В даному випадку предметом оскарження є два рішення суб'єктів владних повноважень: а саме рішення начальника 4-го відділення ІПС відділення прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 травня 2014 року про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцем або особою без громадянства та рішення Служби безпеки України про заборону в'їзду в Україну строком на три роки громадянину Словацької Республіки ОСОБА_4, закордонний паспорт серії НОМЕР_1, яке стало підставою для прийняття 3 жовтня 2013 року та 23 травня 2014 року рішень про відмову у перетинанні державного кордону України вказаним громадянином.

Рішенням Служби безпеки України від 17 жовтня 2013 року громадянину Словацької Республіки ОСОБА_4 заборонено в'їзд в Україну строком на три роки. Тобто, правовідносини, які склалися в даному випадку мають триваючий характер, а тому рішення суб'єкта владних повноважень може бути оскаржено особою, прав якої воно стосується, впродовж усього періоду його дії.

Рішення начальника 4-го відділення ІПС відділення прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 травня 2014 року про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцем або особою без громадянства є самостійним рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому його оскарження не може бути визнано похідною вимогою і повинно розглядатися окремо із ухваленням вмотивованого судового рішення.

Отже, в даному випадку позивач звернувся до суду з позовом в межах строку, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи до суду першої для продовження розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Заїка М.М.