Справа № 814/3751/15
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2015 р. Справа № 814/3751/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
до за участю представників: від позивача: ОСОБА_2 від відповідача: ОСОБА_3Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2015р., податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.08.15р. частково на суму 1129,29 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 12.08.15р. № та вимогу від 27.07.15р. № Ф- Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка вказує на те, що оспорюванні рішення та вимога, винесені безпідставно, без наявності будь-яких порушень з її боку.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 31.07.01 року, як платник податків перебуває на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва та займається роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В липні 2015 року ДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, в ході якої встановлено безпідставне включення позивачкою до складу витрат суму в розмірі 139168 грн. за період з 01.01.13 по 31.12.14, які не підтверджені документально, безпосередньо не повязані з отриманням доходу та на які відсутні первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг. Також перевіряючими встановлено порушення позивачкою п. 198.6 ст. 198, п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України та п.п.4.6.3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, в результаті чого занижено ПДВ з 01.01.13 по 31.12.14 на суму 1787,13 грн. по контрагентам КП «Ринок Колос», ТОВ «Баядера Логістік» та ТОВ «Кримська водочна компанія». За результатами перевірки складено Акт №1500/17-01-14-02/НОМЕР_2 від 27.07.2015 р.

На підставі Акту перевірки податковим органом визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 31821,00 грн, з яких 20874 грн. - податку та 10947 грн.- штрафу (податкове повідомлення-рішення № від 12.08.2015 р.).

Від зазначеної суми заниження податку було додатково обраховано недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 49133,00 грн. (вимога № Ф- від 27.07.15), а також штраф за донарахування єдиного внеску в розмірі 3267,34 грн. (рішення про застосування штрафних санкцій № від 12.08.15).

Також, за результатами перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.08.2015 про визначення позивачці грошового зобовязання з податку на додану вартістьна суму 2680,70 грн., з яких 1787,13 - донараховано податку та 893,57 грн. - штрафу.

Визначення зазначеним податковим повідомлення-рішення грошового зобовязання з ПДВ на суму 1034,27 грн. (760,72 ПДВ та 273,55 грн.- штрафу) позивачкою визнається та не оскаржується.

1. Так, за результатами перевірки встановлено завищення суми витрат на 139168 грн. За думкою податкового органу, позивачкою у 2013 -2014 р. внесено до складу втрат :

- 3943,99 грн., які не підтверджені документально (відсутні будь-які підтверджуючи документи);

- 4337,49 грн., які безпосередньо не повязані з отриманням доходу (орендна плата за торгові місця на території КП «Ринок «Колос»);

- 130886,52 грн. (36018,52 за 2013 та 94868,00 за 2014р.), на які відсутні первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

Пункт 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України визначає, що обєктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать, й інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 138.4, 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо повязаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг. До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

При цьому, згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з наведених норм ПК України, суд вважає неправомірним неврахування відповідачем суми витрат в розмірі 4337,49 грн. з орендної плати за торгові місця на території КП «Ринок «Колос». Отримавши в платне користування торгове місце (кіоск) на ринку «Колос» на підставі договору оренди від 01.01.2013р. №874, позивач під час здійснення своєї господарської діяльності вправі користуватися ним на власний розсуд, безпосередньо використовувати його як торгове місце або як склад. Використання торговельного місця на ринку як склад для товарів, а не як магазин, також дає можливість віднести це до використання господарської діяльності.

В ході розгляду справи, а також під час перевірки, позивач письмово пояснював використання орендованого приміщення для складування товару, який в подальшому реалізується. Відповідачем на спростування цього жодних доказів не надано.

За умови наявності платіжних документів про сплату послуг оренди приміщення, договору оренди, у суду не має жодних підстав заперечувати віднесення позивачем витрат з оренди до складу витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів.

Також, суд вважає правомірним включення позивачкою до складу витрат суму 130886,52 грн., зважаючи на таке.

Не визнання ДПІ суми витрат в розмірі 130886,52 грн. (36018,52 за 2013 та 94868,00 за 2014р.) обумовлена відсутністю первинних документів, що засвідчують факт оплати за накладними, зазначеному у Додатку№5 та Додатку №6а Акту перевірки.

Порівнянням у судовому засіданні переліку накладних, зазначених у Додатках №5, № 6а до Акту, з наданими позивачем платіжними документами, спростовано твердження ДПІ, оскільки платіжні документи повністю відповідають переліку накладних, зазначених у Додатках №5 та №6а (арк. спр.56-63).

Щодо встановленого перевіряючими відхилення у визначення витрат за 2013 рік в сумі 3943,99 грн., то суд виходить з того, що в Акті не наведено жодного доказу на підтвердження неправомірного віднесення позивачем до витрат вказаної суми. У будь-якому випадку, відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України обовязок доказування правомірності свого рішення покладено на податковий орган, а не на платника податків. В матеріалах справи не міститься, а відповідачем не надано будь-яких інших доказів, окрім акту, на підтвердження порушення з боку позивача, а сам по собі акт службовий документ, який стверджує факт проведення певної дії (перевірки) та не може бути беззаперечним носієм доказової інформації.

З урахуванням наведеного, позов в частині скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 12.08.15 підлягає задоволенню.

Оскільки єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування є похідним від розміру чистого оподаткованого доходу платника податків, вимога №Ф- від 27.07.2015 та рішення про застосування штрафних санкцій від 12.08.15 № також підлягають скасуванню.

2.Визначення ФОП ОСОБА_1 податковим повідомленням-рішенням № від 12.08.15 зобовязання з податку на додану в сумі 2680,70 грн., грунтується на висновках ДПІ щодо безпідставності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Баядера Логістік», ТОВ «Кримська водочна компанія» та КП «Ринок «Колос» у звязку з відсутністю підтвердження реальності операцій податковими накладними.

Відповідно ст.185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту

Відповідно до ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

Підтверджуючи правомірність віднесення до податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Кримська водочна компанія», позивачем надані податкові накладні № 1366/544 від25.12.2012р. (ПДВ -86,80 грн.) та №126/544 від 05.02.13р. (ПДВ-72,11 грн.), що спростовує висновок ДПІ про неправомірне включення до податкового кредиту 158,91 грн.

Щодо правовідносин з КП «Ринок «Колос», то підставою для зменшення податкової кредиту по цьому контрагенту слугував наведений вище висновок ДПІ про те, що оренда кіоску не повязана з господарською діяльностю відповідача.

Враховуючи наведені вище висновки суду щодо вказаних відносин позивача з КП «Ринок «Колос», а також надані почивачем податкові накладні, суд вважає безпідставним невизнання відповідачем податкового кредиту позивача в сумі 593,95 грн. по взаємовідносинам з КП «Ринок «Колос».

Решта суми грошового зобовязання з ПДВ в розмірі 1034,27 грн. (760,72 ПДВ та 273,55 грн. - штрафу) позивачкою визнається.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 12.08.2015 року в частині визначення податкового зобов'язання на суму 1129,29 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 12.08.2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій від 12.08.2015 р. № НОМЕР_4 та вимогу №Ф- від 27.07.2015 року ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області.

4. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області судовий збір в сумі 869,10 гривень (вісімсот шістдесят дев'ять грн. десять коп.).

5. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 08.12.15

Суддя В.В. Біоносенко