Справа № 2а/1118/972/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/55430/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Олександрійського міського голови, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила: визнати протиправними дії Олександрійського міського голови Цапюка С.К. щодо відмови їй у повторному прийнятті на посаду головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради; визнати протиправним та скасувати розпорядження Олександрійського міського голови Цапюка С.К. про прийняття ОСОБА_5 на посаду головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради; зобов'язати відповідача видати розпорядження про поворотне прийняття її на посаду головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради; стягнути з місцевого бюджету міста Олександрії на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 вересня 2011 року по день постановлення судового рішення, виходячи зі встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857-VI та Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VI розмірів мінімальної заробітної плати за відповідний період.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами встановлено, що на підставі наказу від 7 жовтня 2002 року № 123-к ОСОБА_4 було призначено на посаду головного спеціаліста по кадровій роботі управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, як таку, що пройшла конкурсний відбір.

З 2002 року по 21 березня 2011 року позивач працювала в управлінні праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, під час роботи ніяких зауважень по роботі не мала.

21 березня 2011 року відповідно до розпорядження міського голови від 21 березня 2011 року № р-106-к та наказу від 21 березня 2011 року № 53-к ОСОБА_4 звільнено із займаної посади згідно пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Розпорядженням Олександрійського міського голови від 31 серпня 2011 року № р-214-к з 1 вересня 2011 року внесено зміни до штатного розпису управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради і введено посаду головного спеціаліста, який згідно посадової інструкції виконує, крім завдань з організації і здійснення кадрової роботи, завдання з розгляду звернень громадян, веде діловодство за пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями) і скаргами громадян, забезпечує належний контроль за своєчасним розглядом звернень громадян, здійснює контроль за дотриманням Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР. Крім того, особа, яка претендує на нововведену посаду головного спеціаліста повинна мати повну вищу освіту.

На посаду головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради була призначена ОСОБА_5

ОСОБА_4 вважає, що у відповідності до статті 421 Кодексу законів про працю України вона має право на поворотне прийняття на роботу в управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, і з цього питання у вересні 2011 року вона звернулася до відповідача, однак їй було надано відповідь про те, що роботодавець немає можливості запропонувати їй нововведену посаду, оскільки у неї немає повної вищої освіти.

Позивач зазначає, що у 1993 році вона закінчила Чернігівський юридичний технікум по спеціальності «право та організація соціального забезпечення» і здобула кваліфікацію «юрист». З 2002 року по 2011 рік працювала в управлінні праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради і під час роботи неодноразово проходила відповідні атестації, тренінги та курси з підвищення кваліфікації і завжди мала позитивні відгуки та отримала ранг посадової особи місцевого самоврядування.

ОСОБА_4 вважає, що стаття 421 Кодексу законів про працю України не встановлює будь-яких кваліфікаційних вимог до працівника у разі повторного прийняття на роботу, а лише закріплює право працівника, вивільненого на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, на укладення трудового договору протягом одного року з моменту звільнення у разі повторного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Так, у статті 4 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII закріплено, що право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової і національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

У абзаці першому пункту 2.6 Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Головдержслужби України від 1 вересня 1999 року № 65 (наказ втратив чинність згідно з наказом Національного агентства України з питань державної служби від 13 вересня 2011 року № 11) було визначено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі), а на посадах керівників структурних підрозділів та їх заступників - обов'язково повну вищу освіту.

Відповідно до положень статті 421 Кодексу законів про працю України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором. Умови відновлення соціально-побутових пільг, які працівники мали до вивільнення, визначаються колективним договором.

Статтею 42 Кодексу законів про працю України передбачено, що переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, ОСОБА_4, з якою було розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, у тому випадку, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Разом з тим, як свідчать дані зазначеного вище Довідника, кваліфікаційною вимогою до особи, що має право обіймати посаду головного спеціаліста, на яку претендує позивач, є вища освіта відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста, яку ОСОБА_4 не має.

Як встановлено судами, позивач у 1993 році закінчила Чернігівський юридичний технікум по спеціальності «право та організація соціального забезпечення» і здобула кваліфікацію «юрист», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією диплому серії РТ-І № 018108 від 12 лютого 1993 року.

Враховуючи те, що виданий Чернігівським юридичним технікумом диплом серії РТ-І № 018108 не підтверджує факт здобуття ОСОБА_4 освітньо-кваліфікаційного рівня достатнього для зайняття нововведеної посади головного спеціаліста управлінні праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, і позивачем доказів здобуття належного освітньо-кваліфікаційного рівня до суду надано не було, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Олександрійського міського голови, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.