Справа № 826/25415/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2016 року № 826/25415/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»
до треті особи:Міністерства юстиції України Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України»
про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника від 21.10.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернулось до Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України», в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог: визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. про арешт коштів боржника від 21.10.2015 р. протиправною та скасувати, а дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. в частині винесення постанови про арешт коштів боржника від 21.10.2015 р., незаконними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем під час винесення постанови про арешт коштів боржника допущенні чисельні порушення: не вказано з чого складається сума, в межах якої накладено арешт на кошти боржника, не враховані рішення суду про скасування постанов про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях об'єднаних до зведеного, не враховано виконання боржником розстрочок виконання рішень судів по справам, які об'єднані до зведеного виконавчого провадження, внаслідок чого визначено необґрунтовану суму, в межах якої накладено арешт на кошти ККП «Маріупольтепломережа». Крім того, при винесенні постанови державним виконавцем до переліку рахунків, на які накладено арешт, включені рахунки із спеціальним режимом використання, на які відповідно до вимог чинного законодавства не може накладатися арешт та не враховано спеціальний статус рахунків для оплати лікарняних листків та громадських робіт.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Представники третіх осіб 1 та 2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити в їх задоволенні. Вважають постанову державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 21.10.2015 р. про арешт коштів Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» правомірною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, а скаргу боржника від 12.11.2015 р. № 735/01 безпідставною, погодились із доводами позивача в частині необґрунтованого арешту рахунків із спеціальним режимом використання.

Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, суд вважає за можливе подальший розгляд справи здійснювати відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходяться виконавчі провадження щодо виконання у примусовому порядку наказів Господарського суду Донецької області про стягнення з боржника на користь ДК «Газ України» заборгованості, а саме: наказ № 20/77 від 01.07.2001 р. (ВП № 28567436), наказ № 7/430 від 27.01.2012 р. (ВП № 32362682), наказ № 24/354 від 21.02.2012 р. (ВП № 32595941), наказ № 5006/17/83/2012 від 21.12.2012 р. (ВП № 38289820); наказ № 908/4411/14 від 09.12.2014 р. (ВП № 46612317), наказ № 908/3263/14 від 27.11.2014, р. (ВП № 46630699), постанова № 905/2905/14 від 30.01.2015 р. (ВП № 46650446), постанова № 38289820 від 22.07.2013 р. (ВП № 48311207), постанова № 46630699 від 24.07.2015 р. (ВП № 48311830), наказ № 908/5651/14 від 02.04.2015 р. (ВП №47634149), наказ № 908/65/15-г від 14.07.2015 р. (ВП № 47974620).

Відповідно до повідомлення стягувачів від 12.08.2015 р. № 14/2-1510В та від 10.08.2015 р. № 31/13-3024 за боржником наявна заборгованість по виконавчих документах у загальній сумі 67 673 579,68 грн.

21.10.2015 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. винесено постанову ВП № 49094124, якою вищенаведені виконавчі провадження об'єднані у зведене та на всі відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника - Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа», накладено арешт у межах суми 67673579,68 грн.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо накладення арешту на всі рахунки протиправними, звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону N 606-XIV державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст. 11 Закону N 606-XIV. За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону N 606-XIV заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону N 606-XIV.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону N 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Як вже зазначалось постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. винесено постанову ВП № 49094124 від 21.10.2015 р., якою на всі відкриті рахунки позивача, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, накладено арешт у межах суми 67673579,68 грн.

Разом з тим, ч. 2 ст. 52 Закону N 606-XIV визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Статтею 191 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року N 2633-IV (надалі - Закон N 2633-IV) визначено порядок розрахунків за теплову енергію, для виробництва якої використовується природний газ, що постачається гарантованим постачальником.

Так, оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

Отже, наведеними положеннями визначено вичерпний перелік коштів, що не підлягають стягненню в порядку встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державний ощадний банк України» та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» укладено договір банківського рахунку № 8317. За цим договором, відповідно до законодавства України, в тому числі Закону України «Про теплопостачання», постанови, нормативно-правових актів Національного банку України, Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання на балансовому рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання», а саме:

- для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів «населення» та з відповідних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій, рахунок № 8317 (далі - населення);

- для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів «бюджетні установи» та з відповідних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій, рахунок № 8317 (далі - бюджетні установи);

- для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів «інші споживачі» та з відповідних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій, рахунок № 8317 (далі - інші споживачі).

Згідно умов вказаного договору гарантованим постачальником є НАК «Нафтогаз Україна», ККП «Маріупольтепломережа».

На підставі Додаткової угоди № 2 від 27.01.2015 р. до договору банківського рахунку № 317 від 24.07.2014 р. ПАТ «Державний ощадний банк України» відкрито ККП «Маріупольтепломережа» ще один рахунок із спеціальним режимом № 18317 для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів - релігійні організації та з відпорних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій.

Те, що зазначені вище рахунки є рахунками із спеціальним режимом використання підтверджується також листами ПАТ «Державний ощадний банк України» № 571 від 17.04.2015 р. та № 652 від 29.04.2015 р.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону N 606-XIV, відповідачем протиправно накладено арешт на кошти, які перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що згідно довідки Державного ощадного банку № 4674/1 від 28.11.2013 р. позивачу відкрито ще один рахунок із спеціальним режимом № 8317, оскільки у вказаній довідці інформація про спеціальний режим використання коштів відсутня, договору про відкриття рахунку, в якому б було зазначено таку інформацію позивачем не надано.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що поточний рахунок № 8317 та інші рахунки, на які оскаржуваною постановою накладено решт, є рахунками із спеціальним режимом використання, зокрема, пов'язані із видатками на оплату праці та інших захищених законом статей.

Крім того, суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що у оскаржуваній постанові зазначено, що арешт коштів боржника здійснюється в межах суми 67 673 579,68 грн., проте державним виконавцем не зазначено, з яких саме сум складається зазначена заборгованість з огляду на наступне.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню регламентовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802 (надалі - Інструкція N 512/5).

Згідно п. 4.1.9 згаданої Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч. 1 ст. 33 Закону N 606-XIV).

Згідно із п. 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976 арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Відповідно до п.п. 3.8.1, 3.8.2 Інструкції N 512/5 виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

За зведеним виконавчим провадженням арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Аналіз наведених норм права дає суду підстави дійти висновку, що за зведеним виконавчим провадженням арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення без зазначення складової суми коштів, яка підлягає стягненню.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у випадку прийняття судами рішень про розстрочку виконання рішення суду у виконавчих провадженнях з примусового виконання наказів по справам № 7/430, 24/354, 5006/17/83/2012, 908/3263/14, 908/4411/14, 905/2905/14, 908/5651/14 чи скасування постанов про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях ВП № 32595941, ВП №46630699, позивачу необхідно було звернутися до державного виконавця з метою виділення останніх в окреме провадження.

Слід також зауважити, що дії державного виконавця щодо незазначення суми коштів, які підлягають стягненню в постановах про приєднання виконавчих проваджень до зведеного, не можуть розцінюватися судом як протиправні, оскільки така інформація міститься у матеріалах таких виконавчих проваджень, а, отже, і дозволяє визначити суми, які підлягають стягненню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» задовольнити частково.

2. Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. щодо накладення арешту на кошти боржника на підставі постанови від 21.10.2015 р. ВП № 49094124, які знаходяться на поточних рахунках: № 8317, № 8317, № 8317, № 18317 в ПАТ «Державний ощадний банк України», протиправними.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. про арешт коштів боржника від 21.10.2015 р. ВП № 49094124 в частині накладення арешту на кошти, які знаходяться на поточних рахунках: № 8317, № 8317, № 8317, № 18317 в ПАТ «Державний ощадний банк України».

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в сумі 609,00 грн. присудити на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» за рахунок асигнувань Міністерства юстиції України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко