Справа № 2-а-1957/10
Суддя: Куліченко М. В.
Дата ухвалення: 2010-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1957/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючої - судді Куліченко М.В.

розглянувши в м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії і Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, які передбачені ст. 37 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.03.2008 року по 01.01.2010 року та ст.39 вищевказаного Закону за період з 01.03.2006 року по 01.03.2009 року, мотивуючи це тим, що вона та її неповнолітні діти являються потерпілими від Чорнобильської катастрофи, проживають, а вона працює в зоні гарантованого і добровільного відселення. Позивачка вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи порушує її права.

В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просить розглянути справу в письмовому провадженні у її відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача УПСЗН Коростенської міської ради в судове сідання не з'явився, надав заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнають, просять справу слухати без них.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, яким є м Коростень. В даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а по листопад ісяць 2008 року працювала в Локомотивному депо ст.Коростень отримує фінти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким встановлені компенсації та доплати ромадянам, що проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист ромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 2-х мінімальних Заробітних плат. Відповідно до вимог ст. 37 вищезазначеного Закону, громадянам, що проживають на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого

обровільного відселення, виплачується щомісячна грошова допомога , в звязку з бмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 0% мінімальної заробітної плати щомісячно. Суд погоджується з доводами озову про те, що ці вимоги Закону Про статус... відповідачем порушувались, озивачка не отримувала зазначених кошт в відповідних розмірах , тому вимоги її позову є обгрунтованими , в межах строку позовної давності, визначеного ст. 9 КАС України. Крім того, згідно із Законом України «Про державний бюджет а 2008 рік» дію статтей 37,39 ЗУ Про статус і соціальний захист населення омадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зупинено на період з 01.01.2008 року по 23.05.7008 року, позовні вимоги задовольняються астково, кошти за 2008 рік підлягають стягненню, починаючи з 23.05.2008 року, акож звертаємо увагу на те, що з листопада місяця 2008 року по теперішній час розрахунок компенсаційних виплат по ст.39 Закону не може братися до уваги, скільки в цей період часу позивачка не працює (знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років).

При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних лат, які діяли у вказаних періодах, а саме:

-з 1.10.2007 р. - 460 грн.;

-з 1.01.2008 р. - 515 грн.;

-з 1.04.2008 р. - 525грн.;

-з 1.10.2008 р. - 545 грн.;

-з 1.12.2008 р. - 605 грн.

В звязку з викладеним, розмір недовиплачених позивачці коштів,

Передбачених ст.37 вищевказаного Закону у розмірі 40% мінімальної заробітної лати щомісяця, за мінусом одержаних коштів по 2,10 грн. щомісяця, ( 9 міс. х 2,10 18,90 грн. + 14,70 + 4,20 грн. на дітей = 37,80 грн.) становить виходячи з зрахунку 4692,20 грн., а саме:

з 1.06.2008 р. по 01.10.2008 р. - (525 грн. х 40% ) х 4 міс. X 2 = 1680 грн.;

1.10.2008р. по 01.12.2008 р. - (545 грн. х 40% ) х 2 міс. X 2 = 872 грн.;

1.12.2008р. по 01.03.2009 р. - (605 грн. х 40% ) х 3 міс. X 3 = 2178 грн.; ївсього - 4730,00 грн.

Таким чином : 4730,00 - 37,80 = 4692,20 грн.

В звязку з викладеним, розмір недовиплачених позивачці коштів,

Передбачених ст. 39 Закону у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат щомісяця, мінусом одержаних коштів по 10,50 грн. щомісяця, - ( 5 міс. X 10,50 = 52,50 н.), виходячи з розрахунку становить - 5237,50 грн., а саме:

01.06.2008р. по 01.10.2008 р. - (525 грн. х 2) х 4 міс. = 4200 грн.,

01.10.2008 р. по 01.11.2008 р. - (545 грн. х 2) х 1 міс. = 1090 грн., всього - 5290,00 грн.

Таким чином : 5290,00 - 52,50 = 5237,50 грн.

Всього: 4692,20 + 5237,50 = 9929,70 грн.

Посилання позивачки на ст. 233 ,238 КЗпП України, якими встановлено, о при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові виплати, крім вимог про Ьплату працівникові середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум з обмеження будь-яким строком та те, що зазначені виплати відповідно до кону України від 28.02.1991 року № 796 -XII громадянам проводились за місцем оти та входять в структуру заробітної плати не є обгрунтованими, бо дійсно,

І ' -7!

відповідно до ст.2 Закону України Про оплату праці до структури заробітної плати окрім основної входять додаткова заробітна плата, яка включає доплати, надбавки, компенсаційні та інші грошові виплати. Згідно ст.39 Закону Про статус..., така доплата провадиться працюючим особам, однак,-суд визнає, що Закон України "Про оплату праці" визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають в трудових відносинах , відповідно до ст. 1,2,4,21,22 якого, заробітна плата є

гарантованою винагородою працівнику за роботу ,яку роботодавець виплачує на підставі трудового договору і джерелом оплати якої є дохід та інші кошти підприємства або бюджетні кошти, виділені на ці цілі. Однак, передбачені ст. 39 ЗУ Про статус... доплати до структури заробітної плати не входять , а відповідно до Закону України "Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення" від 10 лютого 2000 року № 1445-Ш (далі -Закон № 1445-ІП) фінансуються за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення (далі - Фонд) та інших джерел, визначених законодавством України.

Фонд утворюється у складі Державного бюджету України, кошти Фонду зараховуються на окремий рахунок Державного бюджету України, а розпорядником коштів Фонду є Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи ( далі - МНС України) ст. ст. 1 -3 Закону № 1445-ІП .

Порядок використання коштів Фонду визначався постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 року № 987 "Про затвердження Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення", яка втратила чинність у зв'язку з прийняттям постанови від 16 вересня 2005 року № 931 "Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської

катастрофи" та від 20 вересня 2005 року № 936 "Про затвердження Порядку

використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою скасовано постанову Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 року № 987, встановлено новий порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахуваннями виплата доплат за роботу в зоні забруднення проводиться через управління соціального захисту населення населення місцевих органів виконавчої влади. З врахуванням наведеного, зазначені доплати не є частиною заробітної плати . а є самостійними соціальними виплатами, УПСЗН не є роботодавцем для позивачки, тому ці виплати позивачці слід

І

ровести відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на .008 рік та Порядку використання коштів Державного бюджету України на іиконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих інаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, відповідно до ст.2 та 159 КАС України, суд дослідив іравосуб»єктність відповідача, його права і обов»язки , в сфері публічних

/у

правовідносин, та визначив, що він є належним відповідачем по заявлених вимогах. Саме відповідач має обов»язок провадити нарахування конкретних сум соціальних виплат, передбачених ст.37, ст.39 ЗУ «Про статус....» - позивачці. Фінансування таких виплат, здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідач не надав суду доказів тому, що відповідні перерахування бюджетних кошт на їх рахунки для виплати позивачці не було здійснено. Аналізуючи розмір видатків, що направляються органам Мінпраці і соціальної політики з державного бюджету, для соціальних виплат потерпілим від аварії на ЧАЕС, суд встановив,що джерело фінансування таких виплат було недостатнім, однак, вевизначення відповідних бюджетних видатків, в Законі «Про державний бюджет /країни », не може приводити до обмеження витрат на загальносуспільні потреби, порушення прав людини і громадянина, встановлених Конституцією України. Згідно наказу № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та Ісоціальної політики України - , за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення іа Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені, тому суд, стягує назначені кошти з Управління праці та соціального захисту населення Уоростенської міської Ради

Керуючись ст. ст. 99,100, 159 - 163 КАС України, ст.19 Конституції України, ст. ст. 37, 39 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які ростраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Постановою Кабінету Міністрів України № 987 від 20.06.2000 року Про затвердження порядку Ішкористання коштів фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Ііорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково .

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту зселення Коростенської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 в еповному обсязі кошт, передбачених ст. ст. 37, 39 ЗУ Про статус і соціальний іст громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення рростенської міської ради на користь ОСОБА_1 кошти, іередбачені ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які заждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 4692,20 грн., за період р01.06.2008 року по 01.03.2009 року, передбачені ст. 39 цього Закону в розмірі |237,50 грн., за період з 01.06.2008 року по 01.11.2008 року, а всього 9929,70 рн. В решті позову - відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі заяви ро апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному бсязі, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про пеляційне оскарження.

Постанова набирає чинності: 1/ якщо заяву про апеляційне оскарження не було юдано - після закінчення строку подання заяви; 2/якщо заяву було подано, але не одано після цього протягом 20 днів апеляційної скарги після закінчення строку вдання апеляційної скарги; 3/ в разі подання апеляційної скарги - після розгляду прави апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя