Справа № 826/25302/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 лютого 2016 року 08:17 № 826/25302/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доНачальника відділу містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванюти Ольги Миколаївни
третя особаКиєво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області
прозобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Начальника відділу містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Іванюти Ольги Миколаївни (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) внести зміни до документа №76 від 28 липня 2015 року "Інформація щодо відповідності місця розташування об'єкту містобудування вимогам державним будівельним нормам", у текстової частині замінити речення "Відповідно до проекту внесення змін до генерального плану, поєднаного з детальним планом окремих частин села Софіївська Борщагівка, затвердженого рішенням 22 сесії VII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 05.03.2015 р., за №44, будівництво проводилось в межах проектних червоних ліній, що є грубим порушення містобудівних норм забудови", викласти в такій редакції: "Відповідно до генерального плану села Софіївська Борщагівка, чиним на момент надання дозволу проводити будівництво, будівництво проводилося в межах наданої ділянки без істотних порушень згідно ДБН 360-92**"; 2) речення "Керуючись вимогам ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" п. 3.19*, ДБН 360-92** огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червону лінію вулиць", - виключити; 3) в Додатку до інформації схема земельної ділянки - в кресленні накреслити червоні лінії відповідно до генерального плану села Софіївська Борщагівка, чиним на момент надання дозволу проводити будівництво.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/25302/14, залучено до участі в адміністративній справі Києво-Святошинську районну державну адміністрацію київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

В судовому засіданні 28 січня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач та третя особа своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третьої особи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 28 січня 2016 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2015 року Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області видано позивачу Інформацію щодо відповідності місця розташування об'єкту містобудування вимогам державних будівельних норм №76 (далі по тексту - Інформація від 28 липня 2015 року) стосовно земельної ділянки позивача площею 0,0502 га кадастровий номер НОМЕР_1 (далі по тексту - земельна ділянка).

Позивач вважає висновок відповідача, викладений в Інформації від 28 липня 2015 року, є протиправним, оскільки ним порушено право позивача на вільне використання за призначенням земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності, тобто унеможливило реалізацію процедури прийняття в експлуатацію збудованого позивачем будинку у зв'язку із набуттям чинності наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року №79.

Відповідач письмове заперечення на адміністративний позов до суду не надав.

Третя особа письмові пояснення стосовно адміністративного позову до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 26 березня 2002 року серії НОМЕР_2 позивачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0502 га, яка розташована на території АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

Матеріали справи підтверджують, що 02 червня 2004 року протоколом засідання архітектурно-технічної ради №106/2004 Відділ містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області постановлено індивідуальний проект одноквартирного житлового будинку на 2 житлові кімнати для будівництва в АДРЕСА_1 погодити в частині архітектурно-планувального рішення при умові виконання вимог по тепло забезпеченню будинку.

13 липня 2004 року рішенням №128/4 Виконавчий комітет Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вирішив надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1; дозволити позивачу проводити будівництво індивідуального житлового будинку за типовим проектом Ін. Пр. №106/2004 від 02 червня 2004 року на 2 житлові кімнати, житловою площею 139,50 кв.м., загальною площею 209,60 кв.м.; зобов'язати позивача одержати у архітектора будівельний паспорт на забудову, будівництво проводити згідно обраного проекту.

25 серпня 2004 року Головним архітектором Києво-Святошинського району затверджено план забудови земельної ділянки позивача, відповідно до якого на земельній ділянці планувалося побудувати садибу відповідно до дозволу на підставі рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 13 липня 2004 року №128/4.

28 липня 2015 року Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області видано позивачу Інформацію щодо відповідності місця розташування об'єкта містобудування вимогам державних будівельних норм №76 (далі по тексту - Інформація від 28 липня 2015 року) стосовно земельної ділянки позивача площею 0,0502 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка містить наступні відомості: "Обстеженням в натурі встановлено, що на земельній ділянці побудовано: житловий будинок (поз. А) загальною площею 276,5 кв.м. відповідно до проекту внесення змін до генерального плану, поєднаного з детальним планом території окремих частин села Софіївська Борщагівка, затвердженого рішенням 22 сесії VII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 05.03.2015 року №44, будівництво проводилось в межах червоних проектних ліній, що є грубим порушення містобудівних норм забудови. Керуючись вимогам ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" п. 3.19*, ДБН 360-92** огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червону лінію вулиць".

Позивач вважає, що вищезазначений висновок порушує його право вільно використовувати земельну ділянку, та обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що згідно витягу з Державного земельного кадастру від 20 серпня 2013 року №НВ-013 земельна ділянка позивача відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Пунктом 7 частини першої статті 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: надання (отримання, реєстрації), повернення (відмови у видачі) чи анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних рад - щодо об'єктів I, II, III категорій складності, розташованих в межах відповідних населених пунктів.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року №79 (далі по тексту - Порядок), цей Порядок встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудованих у період до 12 березня 2011 року: громадських будинків I і II категорій складності; будівель і споруд сільськогосподарського призначення I і II категорій складності (далі - об'єкти).

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку.

Об'єкт не може бути прийнятий в експлуатацію згідно з цим Порядком у разі наявності відхилень від вимог державних будівельних норм, визначених такими нормами як недопустимі (заборонені).

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку встановлено, що замовник або його уповноважена особа подає з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги" до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта, до якої додаються: два примірники заповненої декларації; звіт про проведення технічного обстеження об'єкта з інформацією щодо можливості його надійної та безпечної експлуатації (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно); засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт; технічного паспорта (з відміткою про проведене технічне обстеження у випадках, передбачених пунктом 6 розділу II цього Порядку).

Звіти про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, складені в період з 29 квітня 2013 року до дня набрання чинності цим Порядком, подаються разом з інформацією, отриманою виконавцем від місцевого органу містобудування та архітектури, щодо відповідності місця розташування об'єкта вимогам державних будівельних норм.

Технічні паспорти, складені до набрання чинності цим Порядком, щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно подаються за умови проставляння в них відмітки про проведення їх технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає документи, зазначені в пункті 2 цього розділу, та приймає рішення про реєстрацію декларації або її повернення у строк, передбачений пунктом 1 цього розділу.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Порядку орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає замовнику декларацію на доопрацювання з обґрунтуванням причин, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства, виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Відповідно до частини п'ятої статті 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а їхні рішення можуть бути розглянуті у порядку державного архітектурно-будівельного нагляду або оскаржені до суду.

Згідно частини шостої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.

Отже, рішення про реєстрацію декларації або її повернення приймається органом архітектурно-будівельного контролю на підставі аналізу усіх документів, які мають подаватися заявником, а інформація місцевого органу містобудування та архітектури щодо відповідності місця розташування об'єкта вимогам державних будівельних норм є лише одним із документів, які подаються для такої реєстрації.

Оскаржуваний позивачем висновок відповідача не дає можливості стверджувати, що рішення органу архітектурно-будівельного контролю стосовно введення житлового будинку позивача в експлуатацію буде незадовільним.

З аналізу вищезазначених норм законодавства Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що вимоги позивача щодо внесення змін до інформації відповідача від 28 липня 2015 року задоволенню не підлягають з огляду на те, що вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії у вигляді надання позивачу інформації від 28 липня 2015 року не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для позивача.

Правові наслідки для позивача нестиме рішення органу архітектурно-будівельного контролю про реєстрацію декларації або її повернення. Саме воно матиме вплив на його права та інтереси та може бути оскаржене до суду.

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для юридичної особи прав (чи інтересів).

Окрім того, необхідно зазначити, що відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Копія генерального плану села Софіївська Борщагівка до суду не надана, тому зробити висновок про відповідність забудови позивача вимогам містобудівної документації села суд не має можливості.

Суд також звертає увагу, що в матеріалах справи міститься технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 05 серпня 2013 року без відмітки про проведення їх технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку

Відповідно до журналу внутрішніх обмірів та розрахунку площ приміщень вищезазначеного будинку загальна площа будинку становить 276,5 кв.м., будинок містить 3 житлові кімнати.

Проте, згідно дозвільних документів на забудову 2004 року позивачу надано дозвіл на будівництво житлового будинку на 2 житлові кімнати, загальною площею 209,60 кв.м.

Отже, забудова позивача не відповідає дозвільним документам, які отримано ним у 2004 році.

Окрім того, позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно внесення змін до інформації від 28 липня 2015 року та додатку до неї також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання інформації щодо відповідності місця розташування об'єкта вимогам державних будівельних норм є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Також Постановою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 року №П-278/10 встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо внесення змін до інформації від 28 липня 2015 року та додатку до неї, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, за умови відсутності порушеного права, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко