Справа № 826/14481/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Оксененка О.М.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Рог О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_5, звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати порушення термінів розгляду заяви (клопотання) від 22.04.2014 року №08/Д-711 (справа К-22830); визнати положення пункту 15 рішення Київської міської ради від 04 березня 2015р. №195/1060 таким, що не відповідає та суперечить вимогам п.3 ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; визнати положення пункту 3 ст.21 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в м. Києві №63/9120 в частині вимагання приєднання до заяви (клопотання) документів, не встановлених п.6 ст.118 Земельного кодексу України - не законним; визнати вимогу щодо надання додаткових документів до заяви (клопотання) вх.№08/Д-711 від 22 квітня 2014р. (справа - К22830), не передбачених Земельним Кодексом України - протиправною; визнати протиправним та скасувати рішення Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 19.05.2015р.; зобов'язати Київську міську раду та її структурні підрозділи повторно розглянути заяву (копотання) ОСОБА_5 від 22 квітня 2014р. в строки та порядок передбачений Земельним Кодексом України.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, судом установлено і вбачається з матеріалів справи, що позивачка 22.04.2014 року звернулась до Київської міської ради із заявою, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у Святошинському районі міста Києва, орієнтованою площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)для передачі їй безоплатно у приватну власність.

Листом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.05.2014 року №057028-08/Д-711-1821 її повідомлено, що відведення земельної ділянки у м. Києві здійснюється в порядку, визначеному Земельним кодексом України та рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 року №63/9120 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в м. Києві", яким, в свою чергу, визначений перелік документів, які необхідно додати до клопотання.

Відповідно до вказаного листа позивачкою неодноразово подавались додаткові документи, після чого, листом Департаменту земельних ресурсів від 01.07.2014 року її повідомлено про направлення матеріалів справи за її клопотанням для підготовки висновку щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації та наявних містобудівних умов та обмежень, що мають бути враховані при розробці документації із землеустрою.

Позитивний висновок було прийнято Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 13.08.2014 року за №7970/0/12/19-14.

Після тривалої переписки позивачки з Департаментом земельних ресурсів її було повідомлено про те, що підготовлений та погоджений проект рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки передано на розгляд до Київської міської ради та включено до порядку денного засідання ради на 08.12.2014 року.

Розгляд спірного питання неодноразово розглядався Постійною комісією та робочою групою, створеною цією комісією, і було відхилено з посиланням на те, що це питання буде розглянуто після затвердження Київською міською радою детального плану цієї території, у зв»язку з чим, позивачці запропоновано отримати подані до клопотання документи.

Вказані дії стали підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, при цьому, виходив з наступного.

Так, відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З метою визначення порядку передачі (надання) земельних ділянок в користування або у власність із земель комунальної власності Київська міська рада рішенням від 28.02.2013 №63/9120 затвердила Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, на який йшлося посилання у листі-вимозі, наданому позивачці на її клопотання від 22.04.2014 року (а.с.19), і визнання якої протиправною просить позивачка.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, позивачка надавала витребувані зазначеним листом-вимогою додаткові документи, вона погодилась з такими вимогами, тому не може їх оскаржувати.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в цій частині з огляду на наступне.

Як установлено судом, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2013 року, яка набрала законної сили 20.03.2014 року, визнані незаконними положення, викладені в абзацах 3 - 8 пункту 3 статті 21 Тимчасового порядку №63/9120, тобто, посилання на ці положення Порядку №63/9120 в спірному листі-вимозі від 19.05.2014 є також незаконними, як наслідок, є обґрунтованим позов в цій частині.

Разом з тим, відповідно до абз.1 ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної постанови відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, дізналася при отриманні листа-вимоги від 19.05.2014 року, проте, до суду з позовом про визнання цієї вимоги протиправною вона звернулася лише 20.07.2015 року, тобто, більше, ніж через рік.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позов в цій частині має бути залишений без розгляду.

Щодо решти позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про їх необґрунтованість з огляду на наступне.

Так, пунктом 1 позову викладено вимогу про визнання порушення термінів розгляду заяви позивачки від 22.04.2014 року.

Частиною 2 статті 11 КАС України установлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як уточнив представник позивачки в судовому засіданні, викладена позовна вимога полягає у встановленні судом факту порушення відповідачем термінів розгляду.

Разом з тим, встановлення будь-яких юридичних фактів не віднесено до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Тобто, в цій частині, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки нерозгляд суб»єктом владних повноважень заяви або клопотання, у будь-якому разі, полягає в його бездіяльності, проте, бездіяльність відповідача не є предметом цього позову, тому, не може оцінюватись судом в межах цієї справи.

Крім того, не підлягає задоволенню також позовна вимога щодо визнання незаконним п.3 ст.20 Порядку №63/9120 в частині витребування документів, не передбачених п.6 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки, як наголошувалось вище, в цій частині положення пункту 3 зазначеного Порядку вже визнані незаконними судовим рішенням в іншій справі.

Щодо позовної вимоги про визнання п.15 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 року №195/1060 таким, що суперечить вимогам п.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст..16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Основним видом містобудівної документації на місцевому рівні є генеральний план населеного пункту, у складі якого може розроблятися план зонування території цього населеного пункту (ч.1 ст.17 Закону).

Відповідно до статті 18 Закону №3038-VI, план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на місцевому рівні планування територій здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

В свою чергу, пунктом 3 статті 24 Закону №3038-VI передбачено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Тобто, саме, на виконання вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Київською міською радою прийнято рішення від 4 березня 2015 року N 195/1060 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 28.02.2013 N 63/9120 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві", пунктом 15 якого передбачено, що тимчасово до затвердження планів зонування та/або детальних планів територій і визначення у таких планах територій, придатних для вибору і надання земель для проведення містобудівної діяльності (на територіях, де такі плани відсутні), зупинити надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі земельних ділянок у власність гаражно-будівельним кооперативам для будівництва гаражів та громадянам земельних ділянок для ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів в оренду або безоплатно у власність із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також передачу земельних ділянок в оренду або у власність для зазначених цілей.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції щодо безпідставності цієї позовної вимоги.

Крім того, не підлягає задоволенню також позовна вимога в частині визнання незаконним рішення Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування від 19.05.2015 року про повернення справи-клопотання позивачці до затвердження плану зонування або детального плану цієї території (а.с.42), оскільки, воно прийнято відповідно до п.15 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 №195/1060, тобто, є похідним.

Як наслідок, не може бути задоволеним позов в частині зобов»язання відповідача повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_5 від 22.04.2014 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач довів суду правомірність своїх дій, в той час, як позивачка своїх доводів належним чином суду не довела.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.99,100,195,196,198,200,202,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні визнання протиправною вимоги щодо надання додаткових документів до заяви (клопотання) від 22 квітня 2014р. (справа - К22830), не передбачених Земельним Кодексом України, - скасувати, позов у цій частині залишити без розгляду.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 17 лютого 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.М.Оксененко

І.В.Федотов

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.