Справа № 464/3574/15-а 2-а/464/105/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 р. Справа № 876/7846/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2015 року у справі №464/3574/15-а за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду першої інстанції з позовом до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що у 1986 році вона була евакуйована із зони відчуження та належить до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом 3-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС. В 2007 році у неї народився син - ОСОБА_2, який має статус дитини, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 01.09.2013 року неповнолітній ОСОБА_2 навчається в шкільному закладі № 84 м. Львова. Пунктом 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щомісячна виплата 50 % мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, яка народилася після 26.04.1986 року від батька, який на час настання вагітності матері має підстави належати до категорії 1 або 2, або матері, яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2. Однак, на думку позивача, в порушення зазначеної норми Сихівський відділ соціального захисту виплачує щомісячну допомогу на дитину в меншому розмірі, ніж це передбачено в Законі. Тому позивач просить визнати протиправними дії Сихівського відділу соціального захисту щодо відмови у перерахунку та виплаті щомісячної допомоги в передбаченому Законом розмірі та зобов'язати Сихівський відділ соціального захисту провести перерахунок та виплату щомісячної допомоги в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з 01.09.2013 року по 01.06.2014 року. Просила позов задовольнити.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку, нарахуванні та здійсненні виплати щомісячної допомоги на дитину відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 % мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2013 року по 01.06.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року. Стягнуто з Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну допомогу на дитину за період з 01.09.2013 року по 01.06.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року в розмірі 8188,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

На підставі п.1 ч.1 ст. 197 КАС розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 належить до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом, інвалідність якої пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

07.10.2007 року позивач народила сина ОСОБА_2, який має статус дитини, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримує щомісячну допомогу на дитину, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач 04.11.2014 року звернулася до відповідача із заявою щодо перерахування та виплати щомісячної допомоги на дитину за період з 01.09.2013 року в розмірі, передбаченому Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, листом від 10.11.2014 року позивачу надано відповідь, що Сихівський відділ соціального захисту здійснює виплату щомісячної допомоги на дитину в розмірі 16 грн. 50 коп. на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 20.04.2007 року «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна виплата 50 % мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, яка народилася після 26.04.1986 року від батька, який на час настання вагітності матері має підстави належати до категорії 1 або 2, або матері, яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем здійснено нарахування та виплату щомісячної допомоги на дитину в розмірі 16 грн. 50 коп. на підставі п. 2 ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 20.04.2007 року «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного Кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відтак, у 2013 році Кабінетом Міністрів України не було прийнято жодного рішення на застосування норм і положень ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова Кабінету Міністрів України № 649 від 20.04.2007 року «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягає застосуванню у 2013 році під час визначення розміру виплат, передбачених ст. 30 Закону, оскільки така постанова не видавалась Кабінетом Міністрів України на основі і на виконання закону про Державний бюджет України на 2013 рік.

Таким чином, застосування відповідачем вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів у 2013 році при визначенні розміру виплат, передбачених ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є протиправним.

Отже, апеляційний суд погоджується з тим, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача щомісячної допомоги за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року є обґрунтованою.

З 01.09.2013 року по 30.11.2013 року статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» був встановлений розмір мінімальної заробітної плати 1147 грн. Передбачена п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати складає 573 грн. 50 коп. (50% від 1147 грн. = 573 грн. 50 коп.).

Разом з тим, за 3 місяці цього періоду на постраждалу від Чорнобильської катастрофи дитину підлягало сплаті 1720 грн. 50 (573 грн. 50 коп. х 3 місяця), тоді як фактично було сплачено 49 грн. 50 коп. (16 грн. 50 коп. х 3 місяця). За цей період з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1671 грн. (1720 грн. 50 коп. - 49 грн. 50 коп.).

У період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1218 грн., тому щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати складає 609 грн. (50% від 1218 грн. = 609 грн.). Фактично було сплачено 16 грн. 50 коп. За цей період з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 592 грн. 50 коп. (609 грн. - 16 грн. 50 коп.).

Так, загальний розмір недоплаченої позивачці щомісячної допомоги за 2013 рік складає 2263 грн. 50 коп. (1671 грн. + 592 грн. 50 коп.).

Апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача щомісячної допомоги за період з 01.01.2014 року по 01.06.2014 року покликаючись на наступне.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 06.01.2014 року, що набрав чинності з 01.01.2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) жодних обмежень з приводу розміру виплати щомісячної допомоги на дитину не встановлені. Проте, згідно Закону України від 31.07.2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03.08.2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, починаючи з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року є чинною і підлягає застосуванню ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судова колегія апеляційного суду також звертає увагу на наступне.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30.01.2015 року у справі № 464/11987/14-а відповідача - Сихівський відділ соціального захисту - зобов'язано провести перерахунок та виплату щомісячної допомоги в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з 01.06.2014 року по 02.08.2014 року.

У 2014 році статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати визначено на рівні 1218 грн. Передбачена п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати в 2014 році складала 609 грн. (50% від 1218 грн. = 609 грн.). За період 01.01.2014 року по 31.05.2014 року з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2962 грн. 50 коп. (592 грн. 50 коп. х 5 місяців).

Щодо стягнення щомісячної допомоги за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, колегія суддів зазначає, що в п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» зазначено, що норми і положення ст. ст.20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати до 01.12.2015 року встановлено в 1218 грн., тому щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати до 01.12.2015 року складає 609 грн. (50% від 1218 грн. = 609 грн.). За період 01.01.2015 року по 31.05.2015 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2962 грн. 50 коп. (592 грн. 50 коп. х 5 місяців). Всього за цим позовом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8188 грн. 50 коп. (2263 грн. 50 коп. з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року + 2962 грн. 50 коп. з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року + 2962 грн. 50 коп. з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року).

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як підсумок наведеному, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а, відтак, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2015 року у справі №464/3574/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

ОСОБА_3