Справа № 815/2529/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 лютого 2016 року м. Київ К/800/3497/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 21 квітня 2015 року № 73 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (далі - спірний наказ).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що спірний наказ не узгоджується з вимогами закону, порушує його права, а тому просив про задоволення позову.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та задовольнити позов.

Як правильно встановлено судами, позивач є громадянином Афганістану.

2 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив визнати його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Спірним наказом відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з огляду на відсутність підстав, передбачених Законом України від 8 липня 2011 року 3671-VІ "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погордився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встанови і правильно виходив з того, що позивачем не наведено фактів та обставин, які можна розцінювати як переконливі докази обґрунтованих його побоювань стати жертвою переслідувань.

Причини, які позивач зазначив як підстави для надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не пов'язані з його обґрунтованими побоюваннями стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

При цьому, звертаючись до відповідача з заявою, позивач надав суперечливі, непереконливі дані, які він неодноразово змінював під час співбесід з посадовими особами Державної міграційної служби України, де з'ясувалось, що причиною його виїзду з країни походження стали пошуки кращих умов життя.

За наведених обставин суди дійшли висновку, що відповідач, видаючи спірний наказ, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Конституцією та законами України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Такий висновок судів узгоджується з обставинами справи, встановленими під час її розгляду і нормами матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми суддя-доповідач, відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі, здійснює перевірку доводів касаційної скарги та аналізує зміст оскаржуваних судових рішень, з огляду на їх законність та обґрунтованість, тобто фактично здійснює перевірку того, чи ґрунтуються їх висновки, зроблені під час розгляду справи, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, а також чи ухвалені вони відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головне Управління Державної міграційної служби України в Одеській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк