Справа № 810/238/16
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/238/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року 810/238/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський домобудівельний комбінат" до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску є безпідставним, оскільки у товариства відсутній факт недоїмки за жовтень 2014 року. Просив суд задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що станом на 20.11.2014 у позивача виникла заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за жовтень 2014 року, внаслідок чого було прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Просив суд відмовити у позові.

У судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не прибув, в своїх запереченнях просив суд розглядати справу без його участі, у порядку письмового провадження.

Суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи, суд встановив наступне.

ТОВ "Білоцерківський ДБК" є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідача оскаржив його в адміністративному порядку шляхом подання скарг до ГУ ДФС у Київській області та до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарг позивача, рішенням ГУ ДФС у Київській області від 10.12.2015 №3228-10-10-36-10-01-04 та рішенням Державної фіскальної служби України від 14.01.2016 №450/6/99-99-10-01-07-25, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд його скасувати, що і є предметом даного позову.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли суд виходить з наступного.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" базою для нарахування та утримання єдиного внеску є: заробітна плата найманих працівників, оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця; допомога по тимчасовій непрацездатності, допомога у зв'язку з вагітністю та пологами, допомога або компенсації, що виплачуються згідно із законодавством.

Згідно абз. 1 п. 8 ст. 9 вказаного Закону України, платники єдиного внеску, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нараховано єдиний внесок (у тому числі на авансові платежі), одночасно з видачею таких сум.

Частиною 11 статті 9 вищезазначеного Закону встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 3 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що суми недоїмки стягуються з врахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону за несплату (неперерахування) 5о несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі ) відсотків своєчасно не сплачених сум. Крім того, частиною 10 статті 25 цього Закону встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати кожний день прострочення платежу.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що фінансові санкції застосовуються до платника податків у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

Як убачається з позовної заяви, позивач стверджує, що за жовтень 2014 року у товариства відсутня недоїмка по сплаті єдиного соціального внеску, оскільки єдиний соціальний внесок сплачувався своєчасно.

На підтвердження даної обставини, позивачем надано суду: копії платіжних доручень про сплату єдиного соціального внеску за період з 21.11.2014 по 25.02.2015, звітність про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, копії корінців чеків

В той же час, відповідачем не спростовано вищевказані твердження позивача, як і не спростовано той факт, що розмір єдиного соціального внеску за жовтень 2014 року визначений позивачем невірно.

Тобто, фактично подана позивачем звітність до податкового органу за період з 21.11.2014 по 25.02.2015 ( в тому числі за жовтень 2014 року) є узгодженою .

Отже, вищевказані обставини свідчать про відсутність недоїмки за жовтень 2014 року.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесення відповідного рішення.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

3. Присудити, здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський ДБК", на підставі платіжного доручення від 19.01.2016 №56, судові витрати у розмірі 4367(чотири тисячі триста шістдесят сім) гривень 15 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.