Справа № 489/7540/15-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/7540/15-а
Номер провадження 2-а/489/19/16
Постанова

Іменем України

15 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі-відповідач або УПФУ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення УПФУ розмір пенсії позивачу зменшений і вирішено питання про стягнення надмірно виплачених сум з останнього. Вважає таке рішення незаконним. Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ від 13.11.2015, зобов'язати УПФУ нарахувати та виплатити позивачу пенсію, розмір якої утримано на підставі рішення УПФУ від 13.11.2015.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримує пенсію.

Судом встановлено, що позивач одержує пенсію за віком по Списку №2 в розмірі 1393,97 грн. на місяць.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2012, зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання не чинним рішення комісії про відмову в поновленні виплати пенсії за віком, яку він отримував до виїзду на постійне місце проживання за межі України, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним рішення комісії УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва №8 від 25.05.2012 про відмову в поновленні пенсії за віком ОСОБА_1 Зобов'язано УПФУ поновити виплату пенсії за віком на підставах, визначених пенсійним законодавством з 01.12.2011.

Рішенням від 13.11.2015 №94/1 вирішено утримати надміру виплачені суми з пенсії позивача, оскільки судовими рішеннями було встановлено поновити пенсію, але не вказано, що необхідно поновити пенсію в розмірі розрахованому відповідно до ст. 27, 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Зі змісту вище наведених нори випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. В жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування, яких не залежить від пенсіонера. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом. Як встановлено судом та не спростовано представником відповідача, жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсій в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера, у суб'єкта владних повноважень не було.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

Як встановлено судом та не спростовано представником відповідача, жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсій в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, рахункова помилка відсутня, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера, у суб'єкта владних повноважень не було.

За таких обставин, враховуючи не підтвердження відповідачем належними і допустимими доказами неправомірності виплат відображених в спірній довідці та зловживань (недобросовісності) позивача в отриманні пенсії, рішення УПФ від 13.11.2015 №94/1 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача не посилався на те, що розмір пенсії позивача не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи те, що розмір пенсії позивача зменшено без будь-яких правових підстав, вимоги позивача про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, розмір якої утримано на підставі рішення № 94/1 від 13.11.2015 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.160-163 КАС України, суд

постановив

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва № 94/1 від 13.11.2015.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, розмір якої утримано на підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва № 94/1 від 13.11.2015.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_1 судовий збір 487,2 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв