Справа № 813/7946/13-а
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Львів № 876/1755/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представника апелянта: Тістечка Ю.Я.

представника позивача: Гринського В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Сервіс» до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

22.10.2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ-Сервіс» звернувся в суд із позовом до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 209000003/2013/900095/2 від 19.09.2013 року, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00449 та стягнення коштів в розмірі 51336,66 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Львівська митниця ДФС Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт, просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року скасувати та прийняти нову якою відмовити в позові.

Представник позивача Гринський В.О. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Представник апелянта Тістечко Ю.Я. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, 08.06.2012 року між компанією FABORY SHANGHAI CO, LTD (Продавець) та ТзОВ «ТМ-Сервіс» (Покупець) укладено контракт № FB 2012 003, відповідно до п.1.1 якого Продавець виробляє та продає, а Покупець купує продукцію на умовах FOB порт Китаю (відповідно INKOTERMS 2000) згідно додатків які є невід'ємною частиною цього договору.

14.06.2013 року між сторонами укладено додаток № 3/2 до контракту № FB 2012 003 від 08.06.2012 р. відповідно до якого Продавець виробляє і постачає, а Покупець купує Товар згідно цін, наведених у додатку, на загальну суму 31949,86 доларів США.

Відповідно до поданої позивачем електронної митної декларації № 209120000/2013/835013 митна вартість товару ( гвинти самонарізні ) визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються, а саме : 31949,86 євро, що становить 255375,23098 коп. по курсу 7,99300000 грн. за 1 долар США. (а.с. 9 )

19.09.2013 р. Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 209000003/2013/900095/2 згідно якого митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів які імпортуються у зв»язку з неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, підпис та печатка відправника в сертифікаті про походження товарів та контракті відрізняється від підпису та печатки відправника у фактурі та пакувальному листі у наданому прайс-листі виробника вказано отримувача товару, що суперечить суті прайс-листа який адресований необмеженій кількості потенційних покупців, неможливо ідентифікувати платіжні документи про оплату з даним товаром, вказана не та сума яка вказана у специфікації; специфікація на товар виписана після встановлення інвойсу та відправлення товару, у митного органу наявна інформація щодо митної вартості імпортованих товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом.

Підставою для визначення митної вартості була цінова база ЄАІС ДМСУ ПІК «Цінова інформація про визначення митної вартості» а саме: ВМД № 40005000/2013/13905 від 28.08.2013 р. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості а саме методу 2а ( ст. МКУ ) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичний товар, застосовано метод 2б ( ст. 60 МКУ).

19.09.2013 р. Львівська митниця видала картку відмову у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00449.

Згідно ст.ст. 49, 54 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари і саме митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості.

ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є в тому числі - якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, зовнішньоекономічний договір ( контракт ) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності.

Колегія суддів вважає, що Львівська митниця правомірно застосувала резервний метод щодо визначення митної вартості товару виходячи з наступного.

Позивач до митного оформлення платіжне доручення № 66 від 02.08.2013 р. взагалі не надав як помилково зазначив суд першої інстанції. Подане до митного оформлення платіжне доручення № 13 від 22.03.2013 р. не може бути сплатою на виконання додатку до договору № 3/2 від 14.06.2013р. Інших додатків до договору № FB 2012 003 від 08.06.2012 р. крім додатку № 3/2 від 14.06.2013 р. позивач не надав до митного оформлення і в матеріалах справи відсутні. Поданий інвойс № FB13036000 від 16.05.2013 р. виписаний на місяць швидше додатку № 3/2 від 14.06.2013 р. до контракту FB 2012003 від 08.06.2012 р.

Крім того, під час розгляду документів посадовими особами митниці виявлено, що підпис та печатка відправника в сертифікаті про походження товарів та контрактів відрізняється від підпису та печатки відправника у фактурі та пакувальному листі.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформлені товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та / або недостовірні відомості про митну вартість товарів в тому числі невірно визначену митну варті товарів у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як видно з матеріалів справи, митний орган за результатами здійснення порівняння рівня заявленої митної вартості товарів виявив, що задекларована митна вартість товару значно відрізнялася від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У зв'язку з відсутністю у поданих документах всіх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості, митний орган згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України вчинив запис на ДМВ про необхідність надати додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, копію митної декларації країни відправлення, транспортні (перевезення) документи (заявка на перевезення), виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, за наявності інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару або містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Дану вимогу надіслано на електронну скриньку декларанту згідно з вимогами нормативних документів щодо електронного декларування.

З матеріалів справи видно що декларант надіслав повідомлення в якому не було додано жодного документу.

Отже, митна вартість імпортованих товарів не була митним органом визнана за ціною договору щодо товарів які імпортуються у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України. А саме - неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, підпис та печатка відправника в сертифікаті про походження товарів та контракті відрізняється від підпису та печатки відправника у фактурі та пакувальному листі у наданому прайс-листі виробника вказано отримувача товару, що суперечить суті прайс-листа який адресований необмеженій кількості потенційних покупців, неможливо ідентифікувати платіжні документи про оплату з даним товаром, вказана не та сума яка вказана у специфікації; специфікація на товар виписана після встановлення інвойсу та відправлення товару.

В порядку ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України з декларантом проведено консультацію в ході якої декларанту роз'яснено причину необхідності подання додаткових документів та процедуру застосування методу визначення митної вартості ( а саме послідовності застосування методів у випадку невизнання основного методу - за ціною договору ).

У зв'язку із неможливістю застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а ( ст. 59 МКУ ) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, колегія суддів вважає, що митна вартість в даному рішення була визначена митним органом правомірно із застосуванням методу 2б. ( ст. 60 МКУ ).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посадові особи Львівської митниці при здійснені контролю митної вартості імпортованого товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Разом з тим, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення з Державної казначейської служби України в користь позивача суму надмірно сплачених платежів в розмірі - 51336 грн. оскільки, суд підмінив митний орган стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену суму. Питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву відноситься до виключної компетенції митних органів.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою в позові відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС Державної Фіскальної служби України задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року у справі за № 813/7946/13-а - скасувати.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Сервіс» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель