Справа № 612/598/15-а
Суддя: Мороз О. І.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 612/598/15-а
2-а/612/1/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 р. смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-
01.12.2014 року вона через митний пост «Гоптівка» Харківської митниці, ввезла на митну територію України автомобіль «Volkswagen Touareg», з реєстраційним знаком HAD 994, VIN:WVGZZZ7LZ4D071526 (надалі - автомобіль «Volkswagen Touareg»), який зареєстрований у ОСОБА_2 та перебуває у митному режимі «транзит».
11.12.2014 року нею було подано заяву до Харківської митниці, в якій вказано про неможливість виконання транзитного переміщення транспортного засобу у звязку з викраденням у неї паспорта громадянина України та паспорта для виїзду за кордон. На доказ цього вона надала копію талона-повідомлення №4 від 08.12.2014 року про прийняття заяви про викрадення, виданого Цюрупинським РВ УМВС в Херсонській області(а.с.33).
Крім того, вказує, що автомобіль на якому вона перетнула кордон, впродовж довгого часу знаходився на ремонті, тобто не в робочому стані.
16.09.2015 року надійшов поштовий лист в якому вона виявила постанову Харківської митниці №140/8700/15 від 08.09.2015 року, згідно з якою її було визнано винною у вчиненні митного правопорушення за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративний штраф у розмірі 8500,00 грн. (надалі Постанова №140/8700/15) (а.с.8-10).
З даною постановою вона категорично не погоджується, вважає її незаконною, та такою що не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інших обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім цього, вважає, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її неправомірних дій, а тому вона підлягає скасуванню.
Зокрема посилається на те, що про час та місце розгляду справи вона не повідомлялася і таких доказів відповідачем не надано, посадовою особою при розгляді справи про порушення митних правил не було зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також ця посадова особа мала зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для складання протоколу вона не викликалась, про існування та складання протоколу їй взагалі відомо не було, у звязку з чим була позбавлено можливості дати пояснення по суті вчиненого правопорушення. Права та обовязки, передбачені ст.268 КУпАП України, їй також не розяснювались. Крім того відповідачем був порушений шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст.487 МК України. Зазначає що Відповідачем взагалі не доведено правомірність та законність даної постанови. Вона винесена не уповноваженою особою. Само по собі правопорушення є малозначним(а.с.2-6, 94-100).
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.
У судовому засіданні ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях, вивчених у судовому засіданні.
Представник відповідача у судові засідання не зявлявся, надавши до суду письмові заперечення на позов та заявив письмове клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача, яке ухвалою суду було задоволене.
З письмових пояснень відповідача, які були вивчені у судовому засіданні вбачається, що проти задоволення позову вони заперечують, вказуючи на таке (а.с. 47-54,88-91, 109-112,144-149).
01.12. 2014 р. ОСОБА_1 на митну територію України було ввезено автомобіль «Volkswagen Touareg» з метою транзиту. За межі України ОСОБА_1 мала його вивезти до 06.12.2014 року, у разі вивезення за межі митної території України в зоні діяльності Харківської митниці ДФС або до 11. 12. 2014 року, у разі вивезення в зоні діяльності іншої митниці.
При ввезені транспортного засобу ОСОБА_1 01.12. 2014 року було подано митну декларацію де вказано напрямок переміщення - «Росія - Польша- Австрія» з якою вона була ознайомлена. Крім того нею було надане письмове зобовязання про вивезення зазначеного автомобіля з митної території України в строк встановлений МК України.
Підтверджують, що дійсно 11.12. 2014 року Харківською митницею ДФС отримано заяву ОСОБА_1 про продовження строку вивезення автомобіля «Volkswagen Touareg» з причин вказаних у позовній заяві.
Причини не вивезення транспортного засобу за межі України, на які посилається ОСОБА_1, вважають такими що в силу ст. 71 КАС України та ч.2 ст. 95 МК України не можуть бути визнані належними доказами. Зазначають, що у ст.192 МК України міститься вичерпний перелік обставин, які не включаються до строків, визначених у ст.192 МК України і ті причини, на які посилається в позові ОСОБА_1, до них не належать і належними доказами не підтверджені.
17.03. 2015 року Харківською митницею був направлений запит до Близнюківського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області з проханням про надання
інформації про те, чи зверталася ОСОБА_1 до органів ДМС із заявами про отримання документів замість втрачених. Зазначена установа, листом від 20.03. 2015 року, повідомила, що станом на 18.03. 2015 року з таким проханням ОСОБА_1 до них не зверталася. Вважають, що ОСОБА_1 порушено встановлений порядок отримання паспорта замість втраченого.
Також вважають безпідставними твердження ОСОБА_1 про те, що вона неналежно повідомлялася про час та місце розгляду адміністративної справи з огляду на таке.
Листом від 11.03. 2015 року ОСОБА_1 викликалася до Харківської митниці на 11.00. год. 19.03. 2015 року з метою встановлення наявності чи відсутності у її діях ознак порушення митних правил. Згідно повідомлення про вручення цей лист нею отримано особисто 17.03. 2015 року.
25.03. 2015 року ОСОБА_1 було повторно направлено листа з проханням прибути до митниці на 01.04.2015 року, який нею отримано особисто 02.04. 2015 року.
02.04. 2015 року митницею складено Протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил за ч.3 ст. 470 МК України (надалі Протокол від 02.04. 2015 року).
Листом від 03.04. 2015 року митниця направили ОСОБА_1 примірник цього протоколу.
Рекомендованим листом з повідомленням від 02.09. 2015 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення про призначення розгляду справи про порушення митних правил на 15.00 год. 08.09. 2015 року.
За таких обставин правопорушення вважають триваючим. Воно виявлене 02.04. 2015 року під час складення уповноваженою особою Протоколу від 02.04. 2015 року про порушення митних правил, а тому стягнення на ОСОБА_1 накладено правомірно в межах шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст. 468 МК України. На час складення Протоколу від 02.04. 2015 року митний режим транзиту не був завершений.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові заперечення на позов відповідача, безпосередньо, всебічно повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, надані сторонами, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 28 ч.1 ст. 4 МК України митні правила це - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України;
Згідно ч.ч.1,2 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим
Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність(ч.1 )
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність(ч.2).
Частинами 1 та 2 ст. 459 МК України визначено, що адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.
Субєктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Частиною 1 стаття 466 МК України «Забезпечення законності у разі застосування адміністративних стягнень до порушників митних правил» визначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як передбачено п.1 ч.1 ст.497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
Частинами 1 ст. 526 МК України визначено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за це порушення, та /або її представника.
Згідно ч.2 ст. 526 МК про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
При цьому в ч. 4 ст. 526 МК України закріплене таке правило, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
В позовній заяві, у судовому засіданні та в письмових поясненнях позивач ОСОБА_1 стверджує що вона при розгляд цієї адміністративної справи присутня не була і про її розгляд взагалі не повідомлена.
З письмових заперечень на позов відповідача вбачається наступне.
Листом від 11.03. 2015 року № 20-70-26-03/26/946 ОСОБА_1 викликалася до Харківської митниці на 11.00. год. 19.03. 2015 року з метою встановлення наявності чи відсутності у її діях ознак порушення митних правил. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення цей лист нею отримано особисто 17.03. 2015 року. Фотокопії листа та повідомлення надані (а.с.70-72).
25.03. 2015 року ОСОБА_1 було повторно направлено листа №2070-26-03/26/1143 з проханням прибути до митниці на 01.04.2015 року який нею отримано особисто 02.04. 2015 року. Надана фотокопія листа №2070-26-03/26/1193 та копія повідомлення (а.с.68,69).
Наведене свідчить що 19.03. 2015 року питання щодо ОСОБА_1 не розглядалося і його розгляд було відкладено до 01.04. 2015 року.
Про наслідки розгляду цього питання 01.04. 2015 року відповідачем доказів не надано.
Проте надано доказ що 02.04. 2015 року митницею складено протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил за ч.3 ст. 470 МК України копія цього протоколу.
02 квітня 2015 року головний державний інспектор аналітично-пошукового відділу УАР та ПМП Харківської митниці ДФС ОСОБА_4, у відсутність ОСОБА_1, її захисника та інших осіб, встановив наявність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України. Зазначено, що розгляд справи відбудеться 30 квітня 2015 року о 15 год. 00 хв. в приміщенні митниці. На протоколі є надпис від руки що копія протоколу направлена поштою 03.04. 2015 року №20-70-26-03/261411(а.с.64-66).
Відповідачем надано копію листа від 03.04. 2015 року №20-70-26-03/261411 в першому абзаці якого вбачається, що митницею ОСОБА_1 направляється примірник протоколу про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України але не від 02 квітня 2015 року, а від 31 березня 2015 року(а.с.67).
Таким чином надані відповідачем - Харківською митницею докази свідчать про те, що 19 березня 2015 року та 01 квітня 2015 року дати на які викликалася ОСОБА_1 для розгляду питання про наявність її діях складу адміністративного правопорушення, розгляд цього питання не відбувся. Воно розглянуте 02 квітня 2014 року зі складенням відповідного протоколу. Доказів виклику ОСОБА_1 на цю дату до Харківської митниці відповідачем не надано.
Крім того, листом від 03.04. 2015 року №20-70-26-03/261411, наданим до суду відповідачем, стверджується, що зазначений вище Протокол складено 31 березня 2015 року а не 02 квітня 2015 року. Доказів про виклик ОСОБА_1 до митниці на 31.03. 2015 року також не надано.
На спростування тверджень позивача про її не повідомлення про розгляд справи, відповідач надав до суду фотокопію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. З цього повідомлення вбачається, що воно ОСОБА_1 вручене 02 квітня 2015 року, тобто в день складення вищезазначеної Постанови, що ніяк не можна вважати завчасним повідомленням.
Згідно ст. 494 МК України особа яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил має право бути присутньою при складенні протоколу про порушення митних правил.
Протокол про порушення митних правил є доказом у справі (п.1 ч.1 ст. 494 МК України).
Отже присутність особи, щодо якої розглядається питання про можливість складення протоколу про притягнення до відповідальності при складенні цього протоколу, має важливе значення на чому позивач і наголошує.
Зокрема ч.1 ст. 498 МК України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Не будучи своєчасно повідомленою про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати зазначені вище права в тому числі і право скористатися юридичною допомогою захисника (адвоката).
Суд зважає і на таке. Позивач ОСОБА_1 наполягає на тому, що жодних повідомлень про ї виклик до митниці вона не отримувала, надавши на підтвердження Інформацію відстеження поштових відправлень, вказаних відповідачем, за штрих-кодом в Електронному ресурсі «Укрпошти»(а.с.100,101).
Відповідач надав до суду фотокопії рекомендованих поштових повідомлень. На них працівником відділення поштового звязку зроблена відмітка що вони вручені особисто ОСОБА_1 але її підпис відсутній (а.с.69, 72). Крім того ці повідомлення не містять жодної інформації про те, що саме надсилалося адресату.
Також відповідач стверджує, що рекомендованим листом з повідомленням від 02.09. 2015 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення про призначення розгляду справи про порушення митних правил на 15.00 год. 08.09. 2015 року. Як доказ відправлення надано копію листа та копії списків Згрупованих поштових відправлень( ас.115,116).
Разом із тим в своїх письмових запереченнях відповідач визнає, що вказаний лист їм поштою повернено з відміткою «За закінченням термінів зберігання». Отже твердження ОСОБА_1 про те що вона його не отримувала не тільки не спростоване а цим підтвержене (а.с.111).
Доказів що ОСОБА_1 викликалася до митниці на 30.04. 2015 року також не надано. Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Таким чином належних і достатніх доказів на доведення законності розгляду питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у її відсутність позивачем до суду не надано.
Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.
У відповідності до ч.1, ч.2 ст.71 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тобто, суб'єкт владних повноважень повинен спростувати презумпцію своєї винуватості, адже вона дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Особа, проти якої було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не зобов'язана доводити ці обставини і не повинна спростовувати факт допущення правопорушення.
За таких обставин відсутня потреба в оцінці інших доказів сторін оскільки їх подальші дії є похідними.
Таким чином, слід дійти висновку, що адміністративний позов підлягає задоволення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України із Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору 487 грн. 20 коп.(а.с.1).
Керуючись ст.ст. ст. 19,62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, п.1 ч.1 ст. 4, ч.ч.1,2 ст. 458, ч.ч.1,2 ст. 459, ч.1 ст. 466, ст. 494, п.1 ч. 1 ст. 497, ч.ч.1,2,4 ст. 526 МК України, ст.ст. 14, 71, ч.ч.1,2 ст. 69, ч.1 ст. 94, ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-
Служби України ОСОБА_3, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень, скасувати.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, 27.06. ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Мороз

15 лютого 2016 року