Справа № 2а-5372/08/0770
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/44084/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській області до Головного управління юстиції у Закарпатській області про стягнення коштів в дохід держави та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Контрольно ревізійне управління в Закарпатській області (процесуальне правонаступництво на ДФІ в Закарпатській області) (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління юстиції у Закарпатській області (надалі - відповідач), в якому просило стягнути в дохід держави коштів у сумі 11100,00 грн. та зобов'язати усунути інші фінансові порушення.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2011 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року в задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даними рішеннями судів попередніх інстанцій, до суду із касаційною скаргою звернувся позивач, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що КРУ в Закарпатській області було проведено ревізію фінансово господарської діяльності Закарпатського обласного управління юстиції, про що складено акт від 29.03.2006 року за № 07-08/08.

Листом КРУ в Закарпатській області від 6 квітня 2006 року за № 07-08/858 направлено начальнику Закарпатського обласного управління юстиції вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією в Закарпатському обласному управлінні юстиції, в тому числі вимоги, виконання яких які є предметом даного адміністративного позову, а саме забезпечити відшкодування:

- зайвої оплати надбавки прибиральниці та водіям у сумі 6,76 тис. грн.. та відрахувань до державних цільових фондів 1,28 тис. грн..;

- виплат премій працівникам з порушенням законодавства 2,23 тис. грн.;

- зайвої оплати доплат за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників відповідно у сумах 3,06 тис. грн.. та 0,8 тис. грн..;

- нецільового використання коштів відповідно у сумах 3,64 тис. грн.. та 1,28 тис. грн.

Крім того, забезпечити нарахування премій працівникам, які підлягали виплаті в сумі 4,63 тис. грн.

Даною вимогою зазначено про обов'язковість її виконання, та запропоновано подати письмову інформацію про вжитті заходи та виконання вимог до КРУ в Закарпатській області до 5 травня 2006 року.

Невиконання відповідачем вищенаведених зобовязань обумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Закарпатський окружний адміністративний суд, з яким погодився Львівський апеляційний адміністративний суд прийшли до висновку, що відповідачем не були порушені вимоги чинного законодавства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з даним висновком судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Згідно із Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, (надалі - також Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (пункт 1 цього Положення).

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15 квітня та 7 жовтня 2014 року (№№ 21-40а14, 21-368а14, відповідно).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову є правильними.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.