Справа № 826/22951/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Мамчура Я.С.

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві треті особи: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва", ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві треті особи: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва", ОСОБА_4 Про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, а саме: визнати дії Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві (Оболонський районний відділ в м. Києві) щодо відмови в реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири НОМЕР_1; зобов'язати Головне Управління Державної міграційної служби України в м. Києві (Оболонський районний відділ в м. Києві) здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири НОМЕР_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить дану постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 2001 року фактично проживає в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири НОМЕР_1, підставою вселення на проживання позивача у зазначеній оселі є спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ "Київоздоббуд" від 21.05.2001, що підтверджується витягом з протоколу № 6 від 21.05.2001 спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ "Київоздоббуд", згідно з яким ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_4 надано кімнату АДРЕСА_2. На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 № 1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд», змінено статус гуртожитку по АДРЕСА_1 на житловий будинок для малосімейних за планом експлікації БТІ м. Києва та журналу внутрішніх обмірів, розрахунків площ кімната НОМЕР_2 гуртожитку вважається кімнатою НОМЕР_3 у комунальній квартирі НОМЕР_1, що підтверджується копією довідки житлового управління "Лівобережне" від 28.04.2009 № 466 та не спростовувалось відповідачем.

03.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

Листом від 02.09.2015 року №6/вх.б.-387 Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири НОМЕР_1, у зв'язку з відсутністю документів, що дають право на проживання у зазначеній кімнаті.

Вказані обставини стали підставою звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив у реєстрації місця проживання позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до розділу ІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, зокрема, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року N 574 "Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за N 84/20397.

Відповідно до ст. 52 Житлового кодексу України, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тому в разі відмови у видачі ордера може бути заявлено позов про його видачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що реєстрація місця проживання особи є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує право особи на користування житлом. Реєстрація місця проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння чи користування нерухомим майном, право на яке встановлюється у визначеному законодавством порядку.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач вже довгий час проживає за адресою: АДРЕСА_1 загальної (комунальної) квартири НОМЕР_1, що підтверджується свідками. Крім того, в матеріалах справи містяться копії квитанції за серпень 2015 року про сплату житлово-комунальних послуг позивачем в кімнаті НОМЕР_3, у комунальній квартирі НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 а також довідка видана Центром комунального сервісу № 67 про те, що станом на 01.11.2015 року у ОСОБА_2 відсутня заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за зазначеною адресою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем у відповідності до положень ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірність його відмови у проведення реєстрації ОСОБА_2 та їх неповнолітнього сина в кімнаті НОМЕР_3, у комунальній квартирі НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 м. Київ. Адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві () за рахунок бюджетних асигнувань в Державний бюджет України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 071 грн. 84 коп. (одна тисяча сімдесят одна гривня вісімдесят чотири копійки).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Повний текст складено 19.02.2016 р.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.