Справа № 161/2961/15-а,2-а/161/149/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 876/11233/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2015 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання незаконною дію та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду першої інстанції з позовом до Луцької міської ради про визнання незаконною дію та зобов'язання до вчинення дій.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2015 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання незаконною дію та зобов'язання до вчинення дій закрито.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, ОСОБА_2. Вважають, що оскаржувана ухвала прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просять скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Закриваючи провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання незаконною дію та зобов'язання до вчинення дій, суд першої інстанції виходив виключно із того, що спірні правовідносини не належать розглядати за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Проте, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належить акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 1 статті 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В свою чергу стаття 17 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведених норм видно, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є визнання протиправним бездіяльність Луцької міської ради щодо внесення змін у межі земельної ділянки закріпленої за житловим будинком по вул.Вороніхіна,16а у м.Луцьку шляхом її збільшення на 0,02 га. та зобовязання Луцьку міську раду вчинити певну дію, а саме внести зазначене питання на розгляд сесії Луцької міської ради.

При вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, слід врахувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 р. №2), а також Рішення Конституційного суду України від 01.04.2010 р №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому слід виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Відтак, необхідно з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання незаконною дію та зобов'язання до вчинення дій, направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити. Скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2015 року у справі №161/2961/15-а, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

ОСОБА_3