Справа № 815/4474/15
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4474/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610073/1 від 27.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що митницею безпідставно відмовлено позивачу у митному оформленні товару, невмотивовано визначивши іншу митну вартість товарів, ніж та, що була задекларована суб'єктом господарювання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, між компанією JEN Corp. Японія (Сторона 1) та ТОВ «Креін Юкреін» Україна (Сторона 2) було укладено контракт №110515-31 від 11.05.2015р. з Додатком №1 від 12.05.2015р., за яким, Сторона 1 передає Стороні 2 в тимчасове користування та відповідальне зберігання будівельну техніку з можливістю викупу, строком на 3 місяці.

На виконання контракту, позивачем ввезено на митну територію України та заявлено до митного оформлення п'ять товарних позицій, що зазначені у проформі інвойс JJ-04241-1 від 12.05.2015р. В тому числі, бувши в експлуатації обладнання для очищення пляжного піску NIPLO, вартістю 340000 японських ієн (JРУ), що відображено у товарній позиції №3 названого інвойсу.

27 червня 2015 року позивачем до Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація (МД) якій присвоєно № 500060001/2015/011995. Позицією 3 графи 31 МД заявлено: «Бувша у використанні 1998 року випуску самохідна просіювальна (сортувальна) установка NIPLO, мод. відсутня, сер. відсутня, двигун - дизельний, номер двигуна - немає, робоча довжина 3400мм, робоча ширина 2000мм, використовується для просіювання та сортування піска. Технічний стан одиниці соответсвует 15% зносу. Торгівельна марка: NIPLO. Виробник: Matsuyama Plow Mfg Co., Ltd. Країна виробництва: JP Японія» (надалі - товар №3).

Також, митна вартість ввезених товарів була визначена позивачем за основним методом, тобто за ціною контракту щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. З урахуванням курсу валют, митна вартість товару №3, на день подання МД, склала у сумі 72417,50 гривень.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судовою колегією суду апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення, одночасно з митною декларацією апелянтом було подано наступні документи: контракт №110515-31 від 11.05.2015 року; додаток до контракту №1 від 12.05.2015 року; рахунок - проформа №JJ-04241-1 від 12.05.2015 року; довідка про транспортні витрати від 26.06.2015р. №24/06/15-04; CMR - міжнародна товарно-транспортна накладна №397; рахунок на оплату №1506018 від 24.06.2015 року.

Таким чином, ТОВ «КРЕІН ЮКРЕІН», як декларантом було підтверджено митну вартість товарів документами, перелік яких визначений статтею 53 МК України. Митному органу були подані усі наявні документи, якими підтверджена митна вартість товарів та обраний (основний) метод її визначення. Будь яких розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у вищезазначених документах не виявлялося.

Відповідно до приписів частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, виключно у разі, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо зазначені у частині 2 цієї статті документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Закон чітко встановлює умову, за наявності якої у митного органу виникає право на витребування додаткових документів та відмову у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Так як вбачається з матеріалів справи, законодавчо визначених умов (розбіжності, наявні ознаки підробки, відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари) за наявності яких у митниці виникало право витребувати додаткові документи, були відсутні.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 27.06.2015 року №500060001/2015/610073/1 відповідачем не спростовано контрактну ціну товару. Переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору не надано, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару також не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що документ за № 0 від 12.05.2015 року не є митною декларацією в розумінні положень Митного кодексу України, а є лише копією письмового дозволу на експорт та експортної декларацією країни відправлення товарів. Отже, згідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, не є та не може бути документом, який підтверджує митну вартість товару, відповідно, не може бути підставою для витребування додаткових документом, виходячи із змісту частини 3 статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, номер проформи інвойс -04241-1 не є відмінним від номеру, що зазначений в копії письмового дозволу на експорт та експортної декларації №0 від 12.05.2015 року. Літера «В» яка стоїть перед номером JJ-04241-1 на копії письмового дозволу на експорт та експортної декларації не може мати вплив, на числові значення вартості як всіх п'яти товарних позицій інвойсу так і окремих товарів, зокрема товару №3.

При розгляді справи судом першої інстанції не було встановлено, які саме документи митному органу не надавалися та які саме дії, для підтвердження заявленої митної вартості, повинен був вчиняти декларант. Суд не врахував і обставини того, що митниця, в разі обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості має право витребувати тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Крім того судом першої інстанції не встановлено обставин із посиланням на належні докази, що підтверджують які саме розбіжності мали вплив на числові значення складових митної вартості товару, які відомості не містяться у поданих декларантом документах.

Згідно з висновками Верховного Суду України, які викладені у постанові від 31 березня 2015 року по справі №21-53а15, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене та враховуючи докази, які наявні в матеріалах справи колегія суддів вважає, що позивачем правомірно було задекларовано митну вартість товару за першим основним методом її визначення, а тому Одеською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №500060001/2015/610073/1 від 27.06.2015 року без достатніх на те правових підстав, за відсутністю допустимих доказів щодо неможливості застосування основного методу, визначення його митної вартості, атому зазначене рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення № 143 від 31.07.2015 р. позивачем було сплачено судовий збір до суду першої інстанції за подачу позову в розмірі 487,20 грн. Також позивачем було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 535,92 грн. згідно платіжного доручення № 437 від 13.11.15.2015 р.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 27.06.2015 року №500060001/2015/610073/1.

Стягнути з Державного бюджета України за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної фіскальної служби на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" /67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул.Теплична, 1, / судові витрати повязані зі сплатою судового збору за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 1023 грн. 12 коп. (одна тисяча двадцять три гривні дванадцять копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.02.2016 р.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик