Справа № П/811/336/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2016 рокусправа № П/811/336/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Манцов Д.В.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року

у справі № П/811/336/15

за позовом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська обєднана державна податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 95246,18 грн. на користь державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідачем не сплачено податковий борг, який виник внаслідок несплати у встановлений строк податкових зобовязань, визначених податковим органом в прийнятих за результатами перевірки податкових повідомленнях-рішеннях. За наслідками застосованих до відповідача заходів для стягнення податкового боргу (направлення податкової вимоги) вказаний борг дотепер не погашений, що стало підставою для звернення до суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано наявністю у відповідача податкового боргу, який виник у зв'язку з відмовою відповідача у самостійному погашенні грошового зобов'язання, правомірність визначення якого встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач по справі - Кіровоградська ОДПІ, є відповідачем по іншій справі - № П/811/2893/14, яка відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 направлена до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи. Предметом спору вказаної справи № П/811/2893/14 є оскарження акту № 93/1740/НОМЕР_1 від 15.07.2014, який є підставою для визначення податкового боргу в сумі 95246,18 грн., що свідчить про наявність іншої справи, прямо пов'язаної з даною, і, відповідно, про наявність підстав для застосування п.3 ч.1 ст.155 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства, оскільки відповідач у справі, як сторона, права якої розглядались, не був обізнаним про час та місце розгляду справи, відповідно не мав можливості захистити свої права та подати до суду свої заперечення.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачем - Кіровоградською ОДПІ на підставі акту № 93/1740/НОМЕР_1 від 15.07.2014 документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.07.2014, яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 76196,94 грн. основного платежу та 19049,24 грн. штрафних (фінансових) санкцій, всього 95246,18 грн. (а. с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування наведеного вище акту № 93/1740/НОМЕР_1 від 15.07.2014 та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.07.2014.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 у справі № 811/2893/14 у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 до Кіровоградської ОДПІ в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.07.2014 відмовлено (а. с.32, 33).

В частині позовних вимог про скасування акту перевірки № 93/1740/НОМЕР_1 від 15.07.2014 Кіровоградським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 20.10.2014 у справі № 811/2893/14 про закриття провадження у справі.

Означені постанова та ухвала від 20.10.2014 у справі № 811/2893/14 оскаржені ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

За результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 20.10.2014 Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу від 26.03.2015 у справі № 811/2893/14, якою скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014, направлено матеріали справи в частині вимог про визнання протиправним та скасування акту перевірки № 93/1740/НОМЕР_1 від 15.07.2014 до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Вказану ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що при вирішенні спорів, які стосуються дій, бездіяльності та рішень органів державної податкової служби, суди адміністративної юрисдикції розглядають також питання стосовно обґрунтованості доводів актів перевірки платника податків та вирішують вимоги про скасування акту перевірки із врахуванням при цьому приписів ст.6 КАС України.

За результатами розгляду апеляційної скарги на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 у справі № 811/2893/14 Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом прийнято ухвалу від 18.06.2015, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від від 20.10.2014 у справі №811/2893/14 - залишено без змін.

09.10.2014 Кіровоградською ОДПІ направлено відповідачу податкову вимогу №1746-25, яка вручена останньому 23.10.2014 (а. с.7).

На момент звернення податкового органу до суду з даним позовом, відповідачем сума податкового боргу не погашена.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

У відповідності до п.58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

За правилами п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити розраховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За приписами п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У відповідності до абз.1, 4 п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, з наведених норм вбачається, що грошове зобовязання, яке підлягає сплаті платником податків за результатами перевірки, визначається саме податковим повідомленням-рішенням (а не актом перевірки) і саме податкове повідомлення-рішення створює для такого платника податків юридичні наслідки і тому підлягає оскарженню.

І у разі оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, суми грошових зобовязань, визначених таким податковим повідомленням-рішенням, є узгодженими з дня набрання судовим рішенням законної сили у випадку відсутності скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Частиною 5 статті 254 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на приписи ч.5 ст.254 КАС України постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 у справі № 811/2893/14 набрала законної сили 18.06.2015, а тому судове рішення є обовязковим для виконання сторін даної справи, зокрема, для відповідача в частині обовязку сплати грошових зобовязань, які визначені у вищевказаному податковому повідомленні-рішенні, і які є узгодженими відповідно до абз.1, 4 п.56.18 ст.56 ПК України.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду з даним позовом визначені податковим органом в податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_2 від 29.07.2014 грошові зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 95246,18 грн. є узгодженими.

З огляду на викладені положення податкового законодавства, не приймаються до уваги, як такі, що не впливають на спірні відносини, посилання відповідача на наявність судової справи з приводу оскарження акту перевірки №93/1740/НОМЕР_1 від 15.07.2014, який, як зазначено вище, не створює для позивача як платника податків жодних юридичних наслідків.

В даному випадку є відсутніми правові підстави як для застосування п.3 ч.1 ст.155 КАС України, яка визначає підстави для залишення позовної заяви без розгляду, так і для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки дана справа та адміністративна справа №811/2893/14 не мають ознак тотожності за предметом та підставами виникнення спору.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ПК України).

За правилами п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За визначенням в пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.п.59.3, 59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Стаття 87 ПК України визначає джерела сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків, а саме: джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, зокрема, п.87.3 ст.87 ПК України, а також іншими законодавчими актами (п.87.2 ст.87 ПК України).

У відповідності до пп. 95.1 та 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги в повній мірі узгоджуються з наведеними приписами Податкового кодексу України, отже є обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 вказаної вище суми податкового боргу.

З приводу посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання 26.08.2015 відповідач (його представник) не зявився, про час і місце судового засідання у даній справі відповідач повідомлявся судом першої інстанції належним чином, однак кореспонденція, направлена йому, повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с.27, 28, 39).

З цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.33 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

У ч.11 ст.35 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, в силу наведених правових норм відповідач вважається повідомленим належним чином про судові засідання, що свідчить про відсутність у даному випадку порушення норм процесуального права з боку суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у справі № П/811/336/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко