Справа № К/9991/62297/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2016 р. м. Київ К/9991/62297/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Загороднього А.Ф.,

Ємельянової В.І.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Криворізьке» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року в справі за позовом прокурора міста Брянки Луганської області в інтересах управління Пенсійного фонду України в місті Брянці Луганської області до приватного акціонерного товариства «Криворізьке» про стягнення заборгованості по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року прокурор міста Брянки Луганської області в інтересах управління Пенсійного фонду України в місті Брянці Луганської області звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначав, що у порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у зв'язку з чим станом на 30 травня 2011 року виникла заборгованість по внесках з 01 листопада 2010 року по 01 січня 2011 року в сумі 789 486,40 грн.

Просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Криворізьке» 789 486,40 грн. недоїмки по сплаті внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги про сплату боргу є чинними, а сума боргу не сплаченою, тому підстав для відмови у задоволенні позову немає.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що протоколом чергових загальних зборів акціонерів закритого акціонерного товариства «Криворізьке» від 18 квітня 2011 року №1 підприємство перейменовано у приватне акціонерне товариство «Криворізьке», яке є правонаступником усіх його прав та обов'язків.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою заборгованості зі сплати страхових внесків закритому акціонерному товариству «Криворізьке» направлено вимоги про сплату боргу: від 05 січня 2011 року № Ю-14/1 на суму 386 628,25 грн., від 03 лютого 2011 року № Ю-14/2 на суму 402 858,15 грн.

Такі вимоги були оскаржені у судовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2011 року, відмовлено у скасуванні вимоги про сплату боргу № Ю-14/1 від 05 січня 2011 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2011 року, відмовлено у скасуванні вимоги про сплату боргу № Ю-14/2 від 03 лютого 2011 року.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Стаття 20 Закону визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків. У абзаці 1 частини шостої цієї статті зазначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

На підставі частини другої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції до 01 січня 2011 року) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Спірна заборгованість виникла у листопаді-грудні 2010 року.

Відповідно до частини п'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Таким чином, маючи несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і сплачуючи при цьому поточні суми страхових внесків, страхувальник не вважається таким, що своєчасно виконав свої зобов'язання за поточний період, оскільки в силу вимог частини п'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України зобов'язані направити цей платіж на погашення недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України при вирішенні спору цієї категорії у постанові від 21 лютого 2012 року у справі № 21-4а12.

Проте у обґрунтування касаційної скарги відповідач посилався на те, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2013 року, було встановлено, що актом планової перевірки закритого акціонерного товариства «Криворізьке» з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів підтверджено, що за період з 01 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року сплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування платник здійснював у повному обсязі та в строки, встановлені законодавством, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судами не враховані висновки, викладені в судовому рішенні по іншій справі, які можуть вплинути на наслідки розгляду справи, що переглядається, адже в них йдеться про той самий календарний період.

Платіжними дорученнями №№97, 98 від 27 січня 2011 року відповідач перерахував кошти як сплату 33,2% та 2% за грудень 2010 року, за №№1834, 1835 від 27 грудня 2010 року перерахував 33,2% та 2% за листопад 2010 року.

Судам слід перевірити правомірність зарахування коштів, сплачених даними платіжними дорученнями, у порядку погашення календарної черговості виникнення боргу за попередні періоди з урахуванням того, що судовими рішеннями не встановлено заборгованості з 01 серпня 2009 року по 31 грудня 2010 року та сплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у встановлені строки.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Криворізьке» задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: