Справа № 2010/2-а-1862/11
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №2010/2-а-1862/11
провадження №
УХВАЛА

07 лютого 2011 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області про визнання дій незаконними, зобов*язання здійснити перерахунок надбавки до пенсії відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року як інваліду ІІ групи щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно до встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням виплачених сум.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов до висновку про залишення позову без розгляду з наступних мотивів.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

ОСОБА_1 надав клопотання про поновлення строку звернення до суду посилаючись на те, що причиною несвоєчасного звернення до суду є поганий стан здоров*я, пов*язаний зі статусом ліквідатора аварії на ЧАЕС, а саме: постійне перебування на лікуванні в медичних закладах та слабке знання законодавства України. Крім того посилається на п. 3 ч.1 ст. 256 ЦПК України, де зазначено, що строки позовів на громадян, які постраждали з вини держави, не розповсюджуються. Право громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , на відшкодування ядерної шкоди здоров*ю, що привело до каліцтва, втрати працездатності, базується на засадах Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року. Україна приєдналася до Конвенції 12.07.1996 року. Відповідно до пп.. 2 п.а ч.1 ст. VІ Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду строк позовної давності 30 років.

Суддя вважає, позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду, виходячи з наступного.

Посилання позивача на те, що, строки позовної давності на спори про відшкодування шкоди, спричиненої здоровю громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи не поширюються (пункт 3 частини першої статті 268 Цивільного кодексу України) є безпідставним.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин відповідно до частини другої статті 21 КАС України розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Позовна давність визначена нормами частини 1 статті 256 та пункту 3 частини 1 статті 268 ЦК України поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, що виникає у цивільних правовідносинах, та не може бути застосована в адміністративному судочинстві щодо вимог про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Позивач просить суд здійснити перерахунок надбавки до пенсії відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року, а до суду з позовом звернувся у лютому 2011 року, що свідчить про пропущення шестимісячного строку звернення до суду без поважних причин, оскільки будь-які обєктивні чи субєктивні обставини за цей значний проміжок часу не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати надбавки до пенсії є щомісячними, а відтак позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду.

Крім того, суд зазначає, що необізнаність не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач не зазначає чи звертався він до Управління із заявою про виплату надбавки до пенсії у 2004-2005 роках, якщо так то коли, і чи приймалося останнім рішення про відмову у їх виплаті, оскільки для вирішення питання про правильність застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно зясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені права позивача, коли розпочався перебіг цього строку.

Також, позивач посилається на Закон України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку». Суд зазначає, що правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено шість місяців.

На підтвердження факту щодо постійного перебування на стаціонарному лікуванні протягом 2004-2011 рр. позивач не надав відповідних доказів.

Згідно ч.5 ст. 107 КАС України про залишення позовної заяви без розгляду суддя постановляє ухвалу.

У відповідності до ч.7 ст. 107 КАС України копія ухвали про залишення позовної заяви без розгляду невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ч.2 ст. 99, ч.1 ст. 100, ч.ч. 5, 7 ст. 107 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дергачівському районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати ОСОБА_1.

Роз'яснити, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, з одночасним її надсиланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Нечипоренко