Справа № 813/6263/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року № 813/6263/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Іванес Х.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Вікторі А" до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання недійсним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

приватне підприємство "Вікторі А" (далі - позивач, ПП "Вікторі А") звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Сихівському районі м. Львова), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог ПП "Вікторі А" зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 18.09.2015 № 872/21-00 про заниження ПП "Вікторі А" податкових зобовязань із сплати акцизного податку щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є безпідставними. Стверджує, що придбані у ПП "Вікторі А" її контрагентами нафтопродукти, використовуються підприємствами саме для своїх потреб, і відповідно забезпечують можливість здійснення підприємствами своєї статутної діяльності, а отже, укладені договори поставки з контрагентами не порушують порядок діяльності підприємства та загальнодержавний порядок. Наведені обставини спростовують висновки, викладені в акті перевірки щодо коригування сум податкового кредиту ПП" Вікторі А" та застосування до підприємства штрафних санкцій. Вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийняте безпідставно, тому просить суд його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подала додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що у ПП "Вікторі А" не було підстав відображати у графі 4 додатків 6 до декларацій акцизного податку "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації - суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами" вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній, мережі, в тому числі у мережі громадського харчування, в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання у липні 2015 року - 1489975,00 грн, що призвело до заниження податкових зобов'язань із сплати акцизного податку щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в липні 2015 року в сумі 74499,00 грн, відтак оскаржене податкове повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для його скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців ТОВ "Вікторі А", зареєстроване як юридична особа 15.06.2012 за кодом , основний вид економічної діяльності 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку за липень 2015 року ПП "Вікторі А" (), про що 18.09.2015 складено акт № 872/21-00 (далі акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215, п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VІ (з змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено податкові зобовязання зі сплати акцизного податку щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в липні 2015 року в сумі 74499 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 06.10.2015 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 111748,50 грн (основний платіж 74499 грн, штрафна (фінансова) санкція 37249,50 грн).

Не погодившись із винесеним повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України визначено, що платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Відповідно до пп. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004 оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю, або для виробничого споживання та надання пов'язаних із вказаним послуг.

Отже, якщо суб'єкт господарювання придбав нафтопродукти в певній кількості у оператора АЗС (користувача АЗС) за договорам поставки та отримує на АЗС пальне по паливним карткам або талонам (вибирає його частинами в подальшому) для своїх власних виробничих цілей, то таку операцію, не можна вважати роздрібним придбанням для власного некомерційного споживання.

Також, відповідно до пп. 4.4 п. 4 ДСТУ 4303:2004 роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торговельних послуг.

Згідно з п. 1 ст. 698 Цивільного кодексу України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним (п. 2 ст. 698 Цивільного кодексу України).

Оптова торгівля здійснюється, як правило, за договором поставки. Для оптової торгівлі головною відмінною особливістю є категорія покупців - це суб'єкти підприємницької діяльності, фізичні та юридичні особи, їх філії (відокремлені підрозділи) та обсяг товару.

Суд зазначає, що при оптовій торгівлі основним споживачами продукції підприємства є не кінцеві споживачі, є субєкти господарювання, які придбають дану продукцію оптовими партіями з метою її подальшого продажу кінцевим споживачам через роздрібну торгівлю, для виробничого споживання та наданням повязаних із цим послуг.

Судом встановлено, що між ПП "Вікторі А" та її контрагентами укладено наступні договори оптової поставки нафтопродуктів, відповідно до змісту яких ПП "Вікторі А" здійснює оптові поставки нафтопродуктів.

Між ПП "Вікторі А" та ВТП "Автосервіс" було укладено договір поставки від 20.03.2015 № 2, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ВТП "Автосервіс" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ФО-П ОСОБА_3 було укладено договір поставки від 04.04.2015 № 13, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ФО-П ОСОБА_3 (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ФГ "Захід-Птиця" було укладено договір поставки від 07.04.2015 № 4, відповідно до умов якого ПП Вікторі А (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ФГ "Захід-Птиця" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ТОВ "ДМС - Сервіс" було укладено договір поставки від 04.05.2015 № 6, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ОВ "ДМС - Сервіс" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ТОВ "Укрресурс" було укладено договір поставки від 08.06.2015 № 21, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ТОВ "Укрресурс" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ТОВ "Агросмарт - 70" було укладено договір поставки від 12.06.2015 № 23/06, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ТОВ "Агросмарт - 70" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ФО-П ОСОБА_4 було укладено договір поставки від 19.06.2015 № 24, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ФО-П ОСОБА_4 (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ПП "ЛПС" було укладено договір поставки від 09.07.2015 № 30, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ПП "ЛПС" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

Між ПП "Вікторі А" та ТОВ "Агро - Форте" було укладено договір поставки від 22.07.2015 № 34, відповідно до умов якого ПП "Вікторі А" (постачальник) зобовязується поставити і передати на умовах цього Договору нафтопродукти у власність покупця, а ТОВ "Агро - Форте" (покупець) приймає та оплачує товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору ціна, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, визначаються у накладних (специфікаціях, рахунках фактури), які є невідємними частинами цього договору.

На виконання умов вищезазначених договорів ПП "Вікторі А" надано видаткові накладні, податкові накладні, відомості на відпуск нафтопродуктів, фіскальні звітні чеки, квитанції про реєстрацію в ДПІ, банківські виписки, оборотно-сальдову відомість.

Оскільки, позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали на користь субєктів підприємницької діяльності для використання палива у господарській діяльності, тому така поставка нафтопродуктів відбувається виключно на умовах оптової купівлі-продажу пального суб'єктам господарювання, які використовують даний товар виключно для власних виробничих цілей.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновок відповідача про те, що торгівля нафтопродуктами через мережу АЗС можлива лише в роздріб є суб'єктивним та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства, оскільки в законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

Стосовно дати виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 216.9 ст. 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно з Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 10.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету країни з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008№ 281/171/578/155 відпуск нафтопродуктів на АЗС можливий за готівку; за відомостями; за талонами; за платіжними картками.

Отже, датою виникнення податкових зобов'язань з акцизного податку у вказаному випадку буде дата здійснення розрахункової операції при придбанні талонів (карток) на пальне в офісі оператора АЗС, а не дата здійснення розрахункової операції при відпуску пального на АЗС.

Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 14 затверджено форму декларації з акцизного податку. Додатком 6 до даної декларації передбачено, що база оподаткування акцизним податком при реалізації бензинів моторних (рядок 5) та інших нафтопродуктів (легкі, середні та важкі дистиляти), визначених у пп. 215.3.4 п. 215.4 ст. 216 розділу VI ПК України (рядок 6) визначається шляхом вирахування із загальної вартості реалізованих підакцизних товарів (графа 3) вартості товарів від їх реалізації для комерційного використання (графа 4).

Таким чином у графі 5 Додатку визначається вартість підакцизних товарів до оподаткування (графа 3 - графа 4). Саме ця вартість і є базою оподаткування акцизним податком, за яким сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, відображається у графі 7 Додатку та визначається шляхом множення даних графи 5 та графи 6.

Отже, трактування діяльності АЗС як суб'єкта господарювання, що здійснює виключно роздрібну торгівлю нафтопродуктами, унеможливлює застосування наведеного вище порядку визначення податкового зобов'язання з акцизного податку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач правомірно відобразив в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами" вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ПП "Вікторі А" судовий збір у розмірі 1218,00 грн підлягає стягненню на користь позивача з Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 06.10.2015 № НОМЕР_1.

3. Судові витрати в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп. присудити на користь приватного підприємства "Вікторі А" (м. Львів, вул. Буйка, 14, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.