Справа № 465/392/16-а
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого- судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дій відповідача протиправними та зобов"язання відновити із 01 серпня 2015 року виплату пенсії за вислугою років, призначену відповідно до Закону України " Про прокуратуру", -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання дій відповідача протиправними та зобов"язання відновити із 01 серпня 2015 року виплату пенсії за вислугою років, призначену відповідно до Закону України " Про прокуратуру".

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що вона із 23 квітня 2014 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова та одержувала пенсію за вислугою років, право на яку набула відповідно до Закону України « Про прокуратуру».

З 01 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату вказаної пенсії з посиланням на вимоги Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

На час звернення до суду з даним адміністративним позовом, вона працює на посаді прокурора відділу організації позовної роботи та представництва при виконанні судових рішень прокуратури Львівської області.

З діями відповідача по припиненню виплати пенсії не погоджується , оскільки відповідно до змін у Законі України « Про прокуратуру», які набрали законної сили з 01 квітня 2015 року, тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього закону ( крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, що дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», « Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Після звільнення із роботи, виплата раніше призначеної пенсії відповідно дог цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Закону № 213, порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановленим цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 01 квітня 2015 року посада прокурора, на якій вона працює, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», тобто існували обставини з якими Закон України № 213 пов»язував припинення виплати їй пенсії.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення, зокрема осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України « Про прокуратуру».

До 01 червня 2015 року, закон, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був.

За таких обставин, з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема працівників прокуратури, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому неможливо вважати, що з вказаної дати вона, позивач, працює на посаді, що дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах , передбачених Законом України « Про прокуратуру».

Оскільки з 01 червня 2015 року відпали обставини, які б в силу абз. 2 ч.1 ст. 86 Закону України « Про прокуратуру» перешкоджали б їй отримувати пенсію за вислугою років, просить позовні вимоги задоволити.

В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить позовні вимоги задоволити, з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, надавши письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що відповідно до закону № 213-VIII, було внесені зміни у Закон України « Про прокуратуру», відповідно до яких, ст.. 37 Закону викладено в такій редакції: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року , особам, на яких поширюється дія цього закону, у період роботи на посадах , які дають право на призначення пенсії, щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених цим законом та зокрема Законом України «Про прокуратуру», пенсії не виплачуються. З 01 січня 2016 року, пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах передбачених цими законами виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування». Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону, з 01.06.2015 року, скасовано норми щодо призначення пенсії відповідно до спеціальних законів, зокрема законом України « Про прокуратуру».

Оскільки позивач є працівником прокуратури, то в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року пенсія, призначена їй згідно із Законом України « Про прокуратуру» виплаті не підлягає.

В судовому засіданні, крім поданих письмових заперечень, представник відповідача просила суд звернути увагу на те, що факт неприйняття до 01 червня 2015 року Верховною Радою України Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, не може бути достатнім доводом позовних вимог позивача, оскільки відсутній будь - який мезанім для відновлення виплати пенсії позивачу.

Суд, дослідивши зміст адміністративного позову, зваживши доводи позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи та зясувавши дійсні обставини, які перевірив доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так, відповідно до ст.. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

Судом встановлено та сторонами визнано, що позивач дійсно перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у Франківському районі м. Львова , як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 23.04.2014 року.

Відповідно записів трудової книжки позивача, така продовжує працювати на посаді прокурора відділу організації позовної роботи та представництва при виконанні судових рішень прокуратури Львівської області.

Згідно довідки УПФУ Франківському районі м. Львова від 21 січня 2016 року вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII призупинило виплату пенсії позивачу.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюютьсяЗаконом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015року.

Вказаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбаченихЗаконами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу» "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цьогоЗакону, не виплачуються;

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (утримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим, відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015 року.

У той же час, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року

прийнятий не був, у зв'язку з чим, з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про прокуратуру», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим, відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати раніше призначено позивачу пенсії, відповідно до вказаного Закону. Відтак, з 01 червня 2015 року перешкоди для відновлення виплати ОСОБА_1 призначеної раніше пенсії, відсутні.

Згідно змісту ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Звуження та обмеження змісту й обсягу вказаних прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України, не допускається.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), що ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, і зокрема ст. 6, передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Під іншою ознакою, суд визнає справедливою статисфакцію право позивача перебувати як на роботі, так і на пенсії, або одночасно, оскільки такі права забезпечено їй ст. 43 та ст. 46 Конституцією України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ні у своїх запереченнях, ні поясненнях в судовому засіданні, представник відповідача не надала суду переконливих доказів правомірності оскаржуваних рішень, більш того, такі є гіпотетичним твердженням та суперечать існуючому національному законодавству.

З урахуванням вищевикладених конституційних норм, національного законодавств, що регулюють спірні правовідносини між сторонами, встановлених обставин даної справи, та практики застосування верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, в силу вимог ст. 8 КАС України, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачкою вимог, які підтверджуються належними доказами.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.. 94 КАС України, належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 21,22, 43, 46, 55, 64, п.п. 1, 6, ч. 1 ст. 124 Конституції України ; ст. 6, 14 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, ч. 2 ст. 71, 159, 160 ч. 3, 161 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо припинення виплати пенсії з 01 серпня 2015 року ОСОБА_1.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова відновити з 01 серпня 2015 року виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України « Про прокуратуру».

Стягнути з Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова (Код 2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код № НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя В. Кузь