Справа № 802/4087/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 лютого 2016 р. Справа № 802/4087/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

про: визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії .

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови Староміського ВДВС Вінницького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказуючи на протиправність рішення відповідача позивач зазначає про те, що він є іпотекодавцем згідно договору іпотеки, укладеного з ТОВ "ОТП Банк". Згідно договору він передав в іпотеку частину свого нерухомого майна для забезпечення повного виконання договору кредитної лінії. Постановою Староміського ВДВС від 05.06.2014 року накладено арешт на все його нерухоме майно та оголошено заборону на його відчуження в межах суми боргу. На думку позивача, приймаючи дану постанову відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень наклавши арешт на майно позивача, яке не є предметом іпотеки.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі. Окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи ОТП "Факторинг Україна" в судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2008 року між ТОВ "Торговий дім "Атлантик Авто" та закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" укладено договір про надання кредитної лінії № СrL-SMEB00/292/2008.

В забезпечення повного і своєчасного виконання боржником його зобов'язань за вказаним кредитним договором 18.07.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" (іпотекодержателем) та позивачем ОСОБА_1 (іпотекодавцем) укладено договір іпотеки № РМ-SMEB00/292/2008/1. Згідно даного договору іпотекодавцем ОСОБА_1 в іпотеку ЗАТ "ОПТ Банк" передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок зі спорудами, житловою площею 98 кв.м., загальною площею 227,3 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та належать на праві власності позивачу ОСОБА_1 (а.с. 9-10). Даний договір цього ж дня зареєстрований в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 7589990.

25.11.2011 року між ПАТ "ОТП Банк", яке є правонаступником ЗАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг" укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ПАТ "ОТП Банк" відступило право вимоги за договором іпотеки № РМ- SMEB00/292/2008/1 ТОВ "ОТП "Факторинг Україна".

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 30.04.2014 року вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: житловий будинок зі спорудами, житловою площею 98 кв.м., загальною площею 227,3 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

На вказаного виконавчого напису відповідачем 05.06.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43596306 (а.с. 7).

Одночасно постановою Староміського ВДВС Вінницького МУЮ від 05.06.2014 року ВП № 43596306 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все нерухоме майно, що належить позивачу ОСОБА_1 (а.с. 8).

На думку позивача, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження суперечить чинному законодавству України, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати протиправними дії Староміського ВДВС Вінницького МУЮ щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2014 року ВП № 43596306 та зобов'язати Староміський ВДВС Вінницького МУЮ зняти арешт з всього майна ОСОБА_1, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 43596306.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 17 цього Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 11 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 1, 2 ст. 57 Закону).

Частиною 3 ст. 57 Закону визначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Матеріали справи свідчать, що у зв'язку із виконанням виконавчого напису нотаріуса Староміським ДВС відкрито провадження та арештоване все нерухоме майно позивача ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна". При цьому здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, заборонено лише в межах суми боргу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладені судом норми законодавства, приймаючи постанову про накладення арешту на майно та заборони на його відчуження державний виконавець діяв на підставі закону та в межах наданих повноважень. Відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2014 року ВП № 43596306.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавче провадження № 43596306 завершено 04.12.2014 року, виконавчий документ повернутий стягувачеві (а.с. 34-36).

Частинами 1-3 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження є його завершальною стадією, якою передбачено зняття всіх вжитих державним виконавцем заходів для примусового виконання рішення, в тому числі і зняття арешту, шляхом прийняття відповідного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження").

З матеріалів справи слідує, що прийнявши рішення про закінчення виконавчого провадження № 43596306, державним виконавцем не вчинено дій для зняття арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_1 Тобто порушено процедуру завершення виконавчого провадження.

Також відсутні докази про звернення із скаргою ОСОБА_1 до начальника Староміського ВДВС Вінницького МУЮ про скасування арешту накладеного на його майно в порядку ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи те, що чинним законодавством про виконавче провадження після закінчення виконавчого провадження передбачено зняття всіх вжитих заходів для примусового виконання рішення, в тому числі зняття арешту, накладеного на майно боржника, суд дійшов висновку, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2014 року ВП № 43596306 підлягає скасуванню.

При цьому суд наголошує, що скасування вказаної постанови жодним чином не стосується питання визначення права власності предмету іпотеки за конкретними особами, прав та інтересів сторін іпотечного договору щодо зобов'язань про задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки, а також можливості зняття заборони відчуження предмету іпотеки, оскільки майно продовжує перебувати під обтяженням згідно чинного договору іпотеки від 18.07.2008 року за реєстраційним номером 7589990 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна і скасуванню чи виключенню не підлягає.

З огляду на викладене, а також враховуючи попередній висновок суду про скасування рішення про арешт майна боржника та оголошення заборони не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання відповідача зняти арешт з усього майна позивача, оскільки державний виконавець позбавлений такого права за відсутності виконавчого провадження.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 43596306.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович