Справа № 819/3567/15
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3567/15

16 лютого 2016 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

при секретарі Хребетко І.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, зобовязання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Тернопільської області (надалі відповідач) про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, зобовязання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому, з врахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправними дії посадових осіб прокуратури Тернопільської області щодо організації і проведення безпідставного звільнення з посади начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації та органів прокуратури ОСОБА_1;

- скасувати наказ прокурора Тернопільської області №1119-к від 03.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області та з органів прокуратури;

- поновити з 3 грудня 2015 року ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області.

- скасувати запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1

- стягнути із Відповідача в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

- зобов'язати керівника прокуратури Тернопільської області негайно поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі та пояснили, що відповідач, за відсутністю визначених законом підстав для вивільнення, розірвав із ОСОБА_1 трудовий договір та звільнив його з посади і органів прокуратури, помилково посилаючись на факт реорганізації органів прокуратури та скорочення кількості прокурорів. Просять врахувати, що ні ліквідація, ні реорганізація прокуратури Тернопільської області не відбулися в розумінні ст. 60 Закону України «Про прокуратуру», а лише було змінено назву управління та відділу, у яких працював позивач. Крім того, відповідач не подав до служби зайнятості інформації про скорочення ОСОБА_1 Також зазначили, що з 27 липня 2015 року позивач не був повідомлений у визначеному законом порядку про скорочення, а прокуратурою Тернопільської області не вжито жодного реального заходу для подальшого працевлаштування ОСОБА_1 Отже, на думку позивача та його представника, розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з ініціативи відповідача проведене із порушенням порядку, визначеного Кодексом законів про працю України (надалі КЗпП України).

Представники відповідача прокуратури Тернопільської області в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Вважають, що 03 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області та з органів прокуратури правомірно, у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Тернопільської області. Підставою звільнення ОСОБА_1 є наказ Генерального прокурора України №55ш від 15 липня 2015 року, на підставі якого проведено зміни в організації праці прокуратури Тернопільської області шляхом ліквідації ряду її структурних підрозділів, окремих посад, зменшення штатної чисельності її працівників, утворення нових структурних підрозділів. Крім цього просять врахувати, що позивач належним чином повідомлений про наступне вивільнення. Також зазначили, що 17 липня 2015 року прокуратурою області подана інформація у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості про вивільнення працівників. Підкреслили, що 10 вересня 2015 року ОСОБА_1 повторно запропоновано зайняти вакантну посаду прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадження прокуратури Тернопільської області, однак відповіді на дану пропозицію ОСОБА_1 не надав. 03 грудня 2015 року позивачу повторно запропоновано зайняти дану посаду, однак ОСОБА_1 відмовився від запропонованої посади, про що складений відповідний акт.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні факти.

14.09.1999 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в органи прокуратури Тернопільської області, що підтверджується наказом прокурора Тернопільської області №480-к від 14.09.1999р.

02.04.2015 року позивач переведений на посаду начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області.

15 липня 2015 року Генеральною прокуратурою України виданий наказ №55ш у звязку з набранням чинності з 15.07.2015 р. Закону України від 14.10.2014 р. №1697-VII «Про прокуратуру», та керуючись ст.ст.9,10,14 цього закону, яким ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Тернопільської області, крім інших, управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні, в склад якого входив Відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, а також, наказано скоротити у структурі та штатному розписі прокуратури Тернопільської області 78 посад. При цьому, вивільнені одиниці зарахувати до резерву Генеральної прокуратури України з відповідним фондом заробітної плати (82 одиниці що ліквідовані та скорочених 78 посад). Цим же наказом утворено в структурі прокуратури Тернопільської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України управління нагляду у кримінальному провадженні у складі, крім інших, відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації. При цьому встановлено у штатному розписі новоутвореного управління за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 26 одиниць з відповідним фондом заробітної плати, в тому числі: начальник відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації 1 одиниця; прокурор 3 одиниці; всього 4 одиниці. З даним наказом позивач ознайомлений 23липня 2015 року, що підтверджується підписом позивача на попередженні про його наступне вивільнення.

17 липня 2015 року прокуратурою Тернопільської області до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості подана інформація про заплановане вивільнення працівників прокуратури Тернопільської області, в п. 20 якої зазначена посада начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, яку обіймав позивач.

23 липня 2015 року ОСОБА_1 письмово попереджений про його наступне вивільнення упродовж двохмісячного терміну, що підтверджується підписом позивача на даному попередженні. Одночасно з даним попередженням позивачу запропоновано іншу роботу, а саме зайняти наявні вакантні посади прокурорів у прокуратурі області, у тому числі і посаду прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації у новоствореному управлінні нагляду у кримінальному провадженні. При цьому ОСОБА_1 ознайомлений із списком вакантних посад не лише у відділі, управлінні, а й в цілому у прокуратурі Тернопільської області. Від пропозиції зайняти одну із запропонованих йому прокурорських посад, ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується складеним Актом від 23 липня 2015 року за підписами прокурора Тернопільської області О. Мартинюка, заступника прокурора Тернопільської області І. Антюка, начальника управління нагляду за додержання законів у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_5, начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області Ю. ОСОБА_4.

10 вересня 2015 року прокуратурою Тернопільської області повторно письмово повідомлено ОСОБА_1 про те, що в структурі прокуратури Тернопільської області новоутворене управління нагляду у кримінальному провадженні, у складі якого створено відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації. При цьому зазначено, що станом на 10 вересня 2015 року у вказаному новоутвореному відділі є вакантною посада прокурора відділу та запропоновано зайняти дану вакантну посаду, невідкладно звернувшись у відділ роботи з кадрами прокуратури області. Доказів реагування ОСОБА_1 на дане повідомлення суду не подано.

З 10 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 не перебував на роботі у звязку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листками тимчасової непрацездатності.

03 грудня 2015 року позивачу повторно, у усній формі, запропоновано зайняти посаду прокурора у новоствореному відділі приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації у новоутвореному управлінні нагляду у кримінальному провадженні, однак ОСОБА_1 усно відмовився від зайняття даної посади та від написання будь-яких заяв з цього приводу, про що 03 грудня 2015 року складений відповідний Акт.

03.12.2015 року прокуратурою Тернопільської області виданий наказ №1119-к, яким старшого радника юстиції ОСОБА_1 з 03.12.2015 р. звільнено з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області та з органів прокуратури у звязку з реорганізацією органів прокуратури та скорочення кількості прокурорів прокуратури Тернопільської області відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, підстава: наказ Генерального прокурора України від 15.07.2015 року №55ш.

Не погодившись з наказом прокуратури Тернопільської області №1119-к від 03.12.2015 року, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовуються Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VII «Про прокуратуру», КЗпП України. При цьому суд враховує, що пріоритетними є норми спеціального закону. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадку, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У розумінні пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України ( надалі КАС України) публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Оскільки позивач ОСОБА_1 - старший радник юстиції на день звільнення обіймав посаду начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, відповідно, суд встановив, що він проходив публічну службу в органах прокуратури. Стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури на день його звільнення становить 16 років 2 місяці 19 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

При цьому вживані в цій нормі поняття: ліквідація, реорганізація, перепрофілювання, банкрутство, скорочення чисельності або штату працівників - стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів.

Згідно п.9 ч.1 ст. 51 Закону України « Про прокуратуру» прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

В разі перетворення одного структурного підрозділу особи публічного права в інший або його перепрофілювання звільнення зі служби може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, а звільнення у звязку з ліквідацією можливе у разі, коли ліквідується юридична особа, а не її структурний підрозділ.

Як вбачається з наказу Генеральної прокуратури України № 55ш від 15 липня 2015 року у структурі та штатному розписі прокуратури Тернопільської області ліквідується управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ( в тому числі і відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, начальником якого був позивач). Дане управління не має статусу юридичної особи і діє на основі Положення, затвердженого наказом прокурора Тернопільської області № 28 від 28 січня 2013 року. У відповідності до п.1.1 даного Положення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні є самостійним структурним підрозділом, підпорядкованим заступнику прокурора області згідно з розподілом обовязків між керівництвом прокуратури Тернопільської області.

Крім того, суд враховує, що згідно положення про новостворене управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, що затверджене наказом прокурора Тернопільської області № 363 від 28 вересня 2015 року, у даному новоствореному управлінні не лише зменшено кількість прокурорів, а й створені нові підрозділи та дане новостворене управління наділено новими функціями ( п.2.1; п.3.2; п.3.8;.п.3.9 Положення)

Таким чином, суд прийшов до переконання, що в даному випадку, мало місце перетворення одного структурного підрозділу особи публічного права в інший, а не ліквідація.

Порівнюючи штатні розписи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ( накази Генеральної прокуратури України № 186ш від 20 листопада 2012 року, № 44ш від 03 квітня 2013 року, № 55ш від 15 липня 2015 року), слід зазначити, що у штатному розписі вказаного управління, який був чинним до прийняття Генеральною прокуратурою наказу № 55 ш від 15 липня 2015 року, встановлено 27 одиниць, у той час як у штатному розписі новоутвореного управління нагляду у кримінальному провадженні, у відповідності до зазначеного наказу Генеральної прокуратури України, встановлено 26 одиниць. Таким чином судом встановлено, що відбулось скорочення кількості прокурорів прокуратури Тернопільської області, тому на думку суду, прокуратурою Тернопільської області правомірно застосовано п.9 ч.1 ст. 51 Закону України « Про прокуратуру».

При цьому, суд не погоджується з позицією сторони позивача про те, що в прокуратурі Тернопільської області не відбулось скорочення штату працівників, так як дане твердження спростоване вищевказаним порівнянням штатних розписів.

Ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. На відміну від ліквідації чи реорганізації юридичної особи, ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у звязку з такими змінами при умові дотримання власником вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 492 КЗпП України.

Оскільки у прокуратурі Тернопільської області відбулось перетворення одного структурного підрозділу управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження ( у структуру якого входив відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, начальником якого був ОСОБА_1В.) у інший структурний підрозділ управління нагляду у кримінальному провадженні ( в структурі якого є відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації), що супроводжувалось скорочення кількості прокурорів прокуратури Тернопільської області, суд прийшов до переконання, що дана обставина може бути підставою для звільнення ОСОБА_1В .згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише при умові дотримання прокуратурою Тернопільської області вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими у постанові Верховного Суду України у справі № 6-65 це 12 від 11 липня 2012 року.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" ( зі змінами) розяснив, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Відповідно до ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналізуючи дотримання прокуратурою Тернопільської області при звільненні позивача вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49 - 2 КЗпП України, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що 23 липня 2015 року ОСОБА_1 письмово попереджений про його наступне вивільнення упродовж двохмісячного терміну, що підтверджується підписом позивача на даному попередженні. Одночасно з даним попередженням позивачу запропоновано іншу роботу, а саме зайняти наявні вакантні посади прокурорів у прокуратурі області, у тому числі і посаду прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації у новоствореному управлінні нагляду у кримінальному провадженні. При цьому суд підкреслює, що ОСОБА_1 ознайомлений із списком вакантних посад не лише у відділі, управлінні, а й в цілому у прокуратурі Тернопільської області. Від пропозиції зайняти одну із запропонованих йому прокурорських посад, ОСОБА_1 відмовився.

При цьому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що 23.07.2015 його не ознайомлювали зі списком вакантних посад та не пропонували зайняти одну із вакантних прокурорських посад, оскільки дане твердження спростовується Актом від 23 липня 2015 року за підписами прокурора Тернопільської області О. Мартинюка, заступника прокурора Тернопільської області І. Антюка, начальника управління нагляду за додержання законів у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_5, начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області Ю. ОСОБА_4.

Таким чином суд прийшов до переконання, що відповідачем дотримано вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Щодо дотримання вимог ст. 43 КЗпП України суд зазначає, що позивач не є членом первинної профспілкової організації, яка створена в прокуратурі Тернопільської області, а відтак розірвання трудового договору з ОСОБА_1 попередньої згоди профспілкового органу не потребує.

Щодо дотримання вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України суд зазначає, що кожна особа має право на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 при розірванні з ним трудового договору не проявив добровільного волевиявлення зайняти запропоновану йому вакантну посаду прокурора новоствореного відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації у новоствореному управлінні нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, тобто не скористався своїм конституційним правом на працю, а без згоди ОСОБА_1 прокурор Тернопільської області позбавлений права призначити його на новостворену посаду у новоствореному відділі новоствореного управління.

Щодо дотримання вимог прокуратурою області ст. 42 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 суд вважає за необхідне підкреслити, що поняття «переважне право на залишення на роботі» не тотожне поняттю «переважне право на працевлаштування на нову посаду».

Судом встановлено, що у відповідності до наказу Генеральної прокуратури України виданий наказ №55 ш від 15 липня 2015 року у прокуратурі Тернопільської області створене нове управління нагляду у кримінальному провадженні ( в структурі якого є новостворений відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації і відповідно новостворена посада начальника даного відділу).

При працевлаштуванні на нову посаду не застосовуються вимоги ч.2 ст. 42 КЗпП України щодо переважного права в залишенні на роботі, а тому твердження позивача про необхідність взяття до уваги його переважного права залишення на роботі, як особи у якої на утриманні є троє неповнолітніх дітей, судом до уваги не береться.

Крім того, за правилами ч.1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а переваги в залишенні на роботі надаються особам, наведеним у частині другій цієї норми, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Судом встановлено, що 31 липня 2015 року начальником управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 за погодженням заступника прокурора Тернопільської області І. Антюка надана рекомендація Прокурору Тернопільської області Мартинюку О.Г. про призначення радника юстиції ОСОБА_6 на посаду начальника новоствореного відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області з врахуванням професійних та морально-ділових якостей кандидата, а також його управлінсько-організаторських здібностей та досвід роботи.

04.08.2015 року радник юстиції ОСОБА_6 призначений на вакантну посаду начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області.

Таким чином суд прийшов до переконання, що прокурор Тернопільської області призначаючи на новостворену посаду начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 діяв у межах своєї компетенції, наданої йому Законом України « Про прокуратуру» з дотриманням процедури призначення особи на нову посаду.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що прокуратурою Тернопільської області при звільненні ОСОБА_1 повністю дотримано вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв'язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.94, 158-167 КАС України, суд -

постановив:

У позові ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний18 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна:

Суддя Дерех Н.В.