Справа № 302/454/15-а 2-а/302/36/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р. Справа № 876/7734/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

за участю секретаря Гнатик А. З.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 6 липня 2015 року по справі № 302/454/15-а 2-а/302/36/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, Державного підприємства "Міжгірське лісове господарство" про зобов'язання призначити пенсію та врахування стажу роботи,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, Державного підприємства "Міжгірське лісове господарство", яким просить визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з врахуванням трудового стажу з червня 1970 року до листопада 1988 року на різних роботах у Міжгірській районній міжколгоспній будівельній організації на умовах постійного трудового договору (з врахуванням трудового стажу перебування на військовій службі з 23 листопада 1972 року до 17 грудня 1974 року).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з червня 1970 року до листопада 1988 року позивач працював в Міжгірській районній міжколгоспній будівельній організації, правонаступником якого є Державне підприємство "Міжгірське лісове господарство".

Водночас відповідачем - Управлінням Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області було відмовлено в призначенні пенсії позивачу, оскільки період роботи з 1977 до 1988 роки не зараховано до трудового стажу позивача, через відсутність трудової книжки чи інших записів про таку роботу.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 6 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що факт роботи позивача в період з 1977 до 1988 року може бути підтверджено показами свідків.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити повністю.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з метою підтвердження факту роботи на різних робота з 1977 до 1988 року у Міжгірській районній міжколгоспній будівельній організації, та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області призначити пенсію позивачу з врахуванням стажу цієї роботи.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач звертався до Управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області з заявою про призначення пенсії.

З аналізу матеріалів справи зрозуміло, що такий стаж неможливо підтвердити документально через відсутність трудової книжки позивача та недостатність записів про роботу позивача у спірні періоди у первинних документах, що залишилися.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кбінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 18 цього Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується факт роботи позивача з червня 1970 року до листопада 1988 року на різних роботах у Міжгірській районній міжколгоспній будівельній організації. Так за результатами перевірки стажу роботи позивача складено акт, відповідно до якого останній заробітну плату за оспорюваний період не отримував і обов'язкових внесків не платив.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством передбачена можливість підтвердження трудового стажу показами свідків. Водночас в законодавстві також передбачені певні вимоги до кількості свідків (не менше двох) та наявності в таких свідків документів про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Так позивачем забезпечено явку свідка ОСОБА_2, водночас такий уже був допитаний в суді першої інстанції.

Оскільки позивачем не забезпечено явку двох свідків ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, підтвердження стажу роботи за допомогою показів свідків є неможливим, а відтак відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2016 року відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття рішення судом.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 6 липня 2015 року по справі № 302/454/15-а 2-а/302/36/15 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2016 року