Справа № 813/4593/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Справа № 876/11345/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Бойко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника Генерального прокурора України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення його скарг на протиправні дії прокурорів Львівської області від 02.06.2015 року, 21.06.2015 року, 11.07.2015 року, 23.07.2015 року та 13.08.2015 року та зобов'язати відповідача їх розглянути.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі № 813/4508/15 позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_2 на протиправні дії прокурорів Львівської області від 21.06.2015 року, 11.07.2015 року, 23.07.2015 року та 13.08.2015 року. Зобов'язано Генерального прокурора України розглянути скарги ОСОБА_2 від 21.06.2015 року, 11.07.2015 року, 23.07.2015 року, 13.08.2015 року.

У поданій апеляційній скарзі представник Генерального прокурора України просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_2 на протиправні дії прокурорів Львівської області від 21.06.2015, 11.07.2015, 13.08.2015 та зобов'язання розглянути їх, а провадження у справі в цій частині закрити. У решті судове рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки суду про те, що звернення ОСОБА_2 від 21.06.2015 року , 11.07.2015 року, 23.07.2015 року та 13.08.2015 року не стосуються дій (бездіяльності) посадових осіб прокуратури Львівської області, вчинених при провадженні досудових розслідувань № 0000090 від 06.03.2013 та № 0000109 від 27.12.2014, а є доповненнями до скарги від 02.06.2015 року, поданої з питань незгоди позивача з апеляційною скаргою Генеральної прокуратури України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року, не відповідають фактичним обставинам справи.

На переконання апелянта, правовідносини, що мали місце під час розгляду Генеральною прокуратурою України вказаних скарг ОСОБА_2, за своєю природою є кримінально-процесуальними і судом першої інстанції безпідставно застосовано до них вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просила скасувати постанову суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_2, закривши провадження у справі щодо таких позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість доводів апелянта та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що він звертався до Генерального прокурора України із скаргами на дії прокурорів Львівської області від 02.06.2015 року, від 21.06.2015 року, від 11.07.2015 року, від 23.07.2015 року та від 13.08.2015 року, які стосувались незгоди з апеляційною скаргою, поданою Генеральною прокуратурою України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року у справі № 813/6415/15.

Водночас, лише на скаргу від 02.06.2015 року надійшла відповідь від 15.06.2015 року № 05/4-7011-01, в якій зазначено про результати її розгляду.

Окрім того, відповідачем було порушено ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якою заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Інструкція про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затверджена наказом Генерального прокурора України № 9гн від 21.06.2011 року, та Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затверджена наказом Генерального прокурора України № 9гн від 27.12.2014 року, були прийняті, серед іншого, на забезпечення виконання вимог Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» і не можуть їм суперечити.

Тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_2 на протиправні дії прокурорів Львівської області від 21.06.2015 року, від 11.07.2015 року, від 23.07.2015 року та від 13.08.2015 року є обґрунтованими.

Судом було відхилено клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі в частині вимог, що стосуються не розгляду та не вирішення скарг від 21.06.2015 року, 11.07.2015 року, 23.07.2015 року, 13.08.2015 року, оскільки зі змісту цих скарг вбачається, що вони не стосуються дій (бездіяльності) посадових осіб прокуратури Львівської області, вчинених при провадженні досудових розслідувань № 0000090 від 06.03.2013 року та № 0000109 від 27.12.2014 року, є доповненнями до скарги від 02.06.2015 року, поданої з питань незгоди позивача з апеляційною скаргою, поданою Генеральною прокуратурою України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року у справі № 813/64/15 за позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України про визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, а отже, можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому КАС України.

Даючи правову оцінку постанові суду першої інстанції у частині, що оскаржена у апеляційному порядку, та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

На думку апеляційного суду, до спірних правовідносини у даній справі слід застосовувати приписи Конституції України, Законів України «Про прокуратуру» та «Про звернення громадян», Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 9гн від 27.12.2014 року.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі Конституції України та законів України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 14 цього Закону встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

У ч. 1 ст. 15 вказаного Закону зазначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно із ч. 1 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» встановлено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянину гарантується право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

При цьому приписами ч. 4 ст. 7 вказаного Закону забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що скарги ОСОБА_2 від 21.06.2015 року, від 11.07.2015 року, від 23.07.2015 року та від 13.08.2015 року містили, окрім іншого, доводи щодо протиправності, на думку заявника, дій прокурорів прокуратури Львівської області, які не пов'язані із провадженням досудових розслідувань № 0000090 від 06.03.2013 року та № 0000109 від 27.12.2014 року.

З огляду на викладене не можна погодитися із позицією апелянта про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2, що стосуються нерозгляду та невирішення його скарг від 21.06.2015 року, 11.07.2015 року, 23.07.2015 року, 13.08.2015 року, як таких, що не підлягають розгляду та вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Одночасно апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» при скеруванні до прокуратури Львівської області зазначених скарг ОСОБА_2, які стосувалися дій та бездіяльність прокурорів прокуратури Львівської області.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника Генерального прокурора України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі № 813/4593/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 19 лютого 2016 року.