Справа № 465/3760/15-а
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 р. Справа № 876/12127/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Бєлкіна Н.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

та представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Реліквія» на постанову Франківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства «Реліквія» до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправними вимоги, попередження та наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.06.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправними вимоги Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради № 23/Р-7-722 від 23.04.2015 року, попередження КП «Адміністративно-технічного управління» від 22.05.2015 року № 2410-08-2757 та про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №182 від 20.05.2015 року «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вивіски за вказаною вище адресою, не є самовільно встановленими, оскільки не знаходяться в межах історичного ареалу міста та не містять інформації, що виходить за межі інформації зазначеної у ч.6 ст.9 Закону України «Про рекламу». В одержаній вимозі, наказі та попередженні відсутні будь-які вказівки на порушення конкретних архітектурних вимог,а лише непрофесійно констатується факт їх псевдо наявності. Об`єкт нерухомості за вище вказаною адресою у якому знаходяться магазин ПП «Реліквія» належить підприємству на праві приватної власності, що є достатньою підставою для розміщення даних вивісок. Також відповідно до п. 1.7.9 Порядку встановлення вивісок у м. Львові та ч.6 ст.9 Закону України «Про рекламу» вивіски на фасадах магазинів ПП «Реліквія не можуть вважатися самовільно встановленими», такі були встановлені підприємством задовго до затвердження рішення виконкому ЛМР від 22.07.2011 року № 629 незаконного Порядку встановлення вивісок у м. Львові.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що об`єкт нерухомості на вул.Хоткевича, 68 у м.Львові у якому знаходяться магазин ПП «Реліквія» належить підприємству на праві приватної власності, що є достатньою підставою для розміщення відповідних вивісок.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2 надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що факт володіння ПП «Реліквія» приміщенням магазину на праві приватної власності не дає підстав для звільнення позивача від обов`язку дотримуватись вимог законодавства при розміщенні вивісок.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надіслано на адресу ПП «Реліквія» вимогу від 23.04.2015 року № 23/Р-7-722 щодо погодження або демонтажу вивіски на фасаді будинку № 68 по вул.Хоткевича у м.Львові, оскільки така не відповідає вимогам архітектурних норм. Строк виконання вимог встановлено до 08.05.2015 року.(а.с.6)

У відповідь на вказану вимогу ПП «Реліквія» скеровано на адресу Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради лист - відповідь від 29.04.2015 року з обґрунтуванням незаконності такої вимоги.(а.с.7)

Надалі, начальником відділу оперативного реагування КП «Адміністративно-технічне управління» скеровано ПП «Реліквія» попередження, яким повідомлено позивача про те, що згідно Наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 182 від 20.05.2015 року «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок», в звязку з невиконанням вимоги № 23/р-7-722 від 23.04.2015 року, вивіска за адресою: м.Львів вул.Хоткевича, 68 підлягає демонтажу у зв`язку із її незаконним встановленням.(а.с.8)

Вважаючи вищенаведенні рішення відповідачів протиправними позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті у межах надання їм повноважень є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території».

Керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про основи містобудування в Україні», ухвалою міської ради від 21.04.2011 №376 «Про Правила благоустрою м.Львова», з метою встановлення правил, підстав та чіткої процедури розміщення вивісок у м.Львові, збереження автентичності історичного середовища та туристичної привабливості міста виконавчий комітет Львівської міської ради затвердив Порядок встановлення вивісок у м.Львові. (далі- Порядок)

Відповідно до п.1.2 Порядок регулює відносини, що виникають у звязку з встановленням вивісок у м.Львові, розміщення яких передбачено законодавством України, визначає процедуру встановлення вивісок та регулює правові відносини між органами місцевого самоврядування і фізичними та юридичними особами, що виникають у процесі розташування вивісок, а також регламентує загальні вимоги до вивісок.

Згідно п.6.1.1. Порядку демонтажу підлягають самовільно встановлені вивіски.

Пунктом 6.2. Порядку встановлено, що власникам самовільно встановлених вивісок (підпункт 6.1.1) скеровуються вимоги уповноваженого органу (управління архітектури департаменту містобудування) про усунення допущеного порушення.

Відповідно до п.6.3. Порядку у випадках, зазначених у підпункті 6.1.1, демонтаж вивісок повинен провести власник (користувач) вивіски самостійно за власний рахунок у термін, вказаний у вимозі уповноваженого органу про усунення порушення цього Порядку. Термін, вказаний у вимозі робочого органу, не може становити менше 15 та більше 30 днів. Вивіски, власники яких не виконали у встановлений термін вимог уповноваженого органу про добровільний демонтаж (або погодження проекту), та вивіски, передбачені у підпунктах 6.1.2 та 6.1.3,вносяться до наказу на примусовий демонтаж.

Крім цього п.2 рішення Львівської міської ради №692, яким затверджено «Порядок розміщення вивісок у м.Львові» зазначено: «Власникам (користувачам) вивісок привести свої вивіски у відповідність до вимог цього рішення».

Судом першої інстанції встановлено та колегія суддів погоджується, що вивіска ПП «Реліквія» не відповідає викладеним архітектурним вимогам до вивісок, оскільки її розмір (площа) є більшою дозволеного. Так, згідно п.48 Типових правил розміщення реклами, затверджених Постановою КМУ від 29.12.2003 року №2067, площа поверхні вивіски чи таблички не повинна перевищувати 3 кв.м.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що відповідачі діяли у межах своїх повноважень встановлених Порядком, а факт володіння ПП «Реліквія» приміщенням магазину на праві приватної власності не дає підстав для звільнення позивача від обов`язку дотримуватись вимог законодавства при розміщенні вивісок.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Реліквія» залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2015 року у справі №2а-465/3760/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_3