Справа № 817/404/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/44395/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року у справі за позовом Приватного малого підприємства-фірми «Міто Експортс» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Приватне мале підприємство «Міто Експортс» (надалі - позивач, Підприємство) звернулось до суду із позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції від 6 лютого 2014 року №11/04-10/11 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на позивача.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 грудня 2013 року позивачем було подано до Інспекції декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва громадсько-житлової будівлі за адресою: вул. Теліги, 27-А, м. Рівне. Відповідно до змісту вказаної декларації замовником будівництва виступало Підприємство, декларацію було зареєстровано відповідачем 19 грудня 2013 року за №РВ 64.

15 січня 2014 року позивач отримав зареєстрований примірник декларації.

Листами від 15 січня 2014 року позивач повідомив Рівненську міську раду та Рівненське міжрайонне управління ГУ ДСНС України в Рівненській області про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до наказу на проведення позапланової перевірки від 23 січня 2014 року №75-п та направлення від 23 січня 2014 року №75 Інспекцією в період з 23 січня по 28 січня 2014 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - "Будівництво громадсько-житлової будівлі по вул. Теліги, 27-А в м. Рівне".

В ході перевірки Інспекцією встановлено, що позивач своєчасно письмово не проінформував щодо реєстрації декларації Рівненську міську раду та Рівненське міжрайонне управління ГУ ДСНС України в Рівненській області.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28 січня 2014 року та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29 січня 2014 року.

6 лютого 2014 року на підставі акту перевірки та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на Підприємство за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 6 лютого 2014 року №11/04-10/11, згідно з якою позивача притягнуто до відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки Підприємство було позбавлено достовірної інформації щодо факту реєстрації декларації не з своєї вини, а тому виконати в повному обсязі (у встановлений строк) покладені на нього нормативно-правовими актами обов'язки не могло.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з висновком судів попередніх інстанцій погоджується з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямування на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, передбачено Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону № 3038-VI (в редакції від 19 вересня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Згідно з частиною другою статті 36 Закону №3038-VI реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Частинами четвертою - п'ятою статті 36 Закону №3038-VI передбачено, що Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. У разі якщо орган державного архітектурно-будівельного контролю не зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт або не прийняв рішення про відмову в її реєстрації в установлений цією статтею строк, право на виконання будівельних робіт виникає на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована або повернена.

Процедуру виконання будівельних робіт, в тому числі й порядок реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, регулює Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 466 (надалі - Порядок №466).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 466 (в редакції від 30 жовтня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) реєстрація декларації про початок будівельних робіт здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається у дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Згідно з пунктами 8, 9 Порядку №466 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2.

Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження до неї декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 466 у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Пунктом 13 Порядку № 466 передбачено, що у разі коли Інспекція не зареєструвала декларацію або не повернула її в установлений строк, заявник набуває право на виконання будівельних робіт на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована, чи повернута. У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

Пунктом 15 Порядку №466 на замовника покладено обов'язок протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації або з дня отримання права на виконання будівельних робіт відповідно до пунктів 13 і 14 цього Порядку письмово поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву держадміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва, а також державні органи у сфері пожежної та техногенної безпеки про початок виконання будівельних робіт.

Отже, законодавцем покладено обов'язок на Інспекцію повернути декларацію замовнику будівництва після її реєстрації, а у разі неповернення - позивач набуває право на виконання будівельних робіт на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована чи повернута.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами попередніх інстанцій, що Підприємство було притягнуто до відповідальності згідно з пунктом 9 частини другої статті 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (надалі - Закон N 208/94-ВР).

Пунктом 9 частини другої статті 2 Закону N 208/94-ВР (в редакції від 20 листопада 2012 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів, несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за неподання чи несвоєчасне подання замовником інформації про передачу права на будівництво об'єкта іншому замовнику, зміну генерального підрядника чи підрядника, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, відповідальних виконавців робіт, а також інформації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт та про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта у випадках, коли подання такої інформації є обов'язковим згідно із законодавством.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій правомірно зазначили про неможливість позивача повідомити відповідні органи щодо реєстрації декларації, оскільки Підприємство не володіло інформацією щодо здійснення реєстрації Інспекцією.

У свою чергу, зважаючи на те, що кінцевим строком для реєстрації відповідачем поданої замовником декларації було 23 грудня 2013 року, то одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована, припадає на 14 січня 2014 року, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 920-р «Про перенесення робочих днів у 2014 році». Отже, позивач набув право на виконання будівельних робіт 14 січня 2014 року.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.