Справа № 824/88/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/800/22567/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області (далі - УМВС) про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою позивача на судові рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати незаконним наказ начальника УМВС від 25.12.2014 року №375 о/с в частині звільнення його з органів внутрішніх справ;

зобов'язати відповідача поновити на роботі, виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Посилався на те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення, за яке його звільнено, не перебував на службі, а був тимчасово непрацездатним. Стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ не відповідає ступеню вчиненого проступку. З наказом про звільнення ознайомлений не був, що є порушенням Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, залишеною без змін Вінницьким апеляційним адміністративним судом від 8 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційні скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що відповідачем без належних підстав прийнято рішення про застосування найбільш суворого виду стягнення.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Як установлено судами попередніх інстанцій, з грудня 1990 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах в органах внутрішніх справ. Наказом начальника УМВС від 25.12.2014 року № 375о/с, який є предметом оскарження, його звільнено за пунктом 66 (скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Підставою до прийняття зазначеного рішення стало грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, визнав факт порушення дисципліни доведеним, а звільнення з органів внутрішніх справ законним.

Висновок судів відповідає фактичним обставинам справи та є законним і обґрунтованим.

Визначення дисциплінарного проступку наведено у статті 2 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут). Згідно положень зазначеної норми під дисциплінарним проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (стаття 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до змісту Присяги працівника органів внутрішніх справ, яку позивач приймав, він клявся завжди бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником. Зобов'язувався не використовувати службове становище з корисною метою в особистих інтересах чи інтересах інших осіб.

Етичний кодекс працівника органів внутрішніх справ України, схвалений колегією МВС України 5 жовтня 2000 року №7КМ/8, теж зобов'язує працівника органів внутрішніх справ при виконанні функціональних обов'язків стверджувати та відстоювати честь і гідність правоохоронця як посадової особи, уповноваженої державою і народом України захищати законні права і інтереси громадян. Всіляко сприяти підвищенню авторитету органів внутрішніх справ серед населення.

Згідно матеріалів службової перевірки, які були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, позивач, будучи працівником міліції, допустив грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за що його рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2014 року, яке набуло законної сили, притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що позивач своїми діями здійснив таке порушення дисципліни, якими підривається авторитет органів внутрішніх справ.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Будучи працівником органів внутрішніх справ, ОСОБА_4 вчинив адміністративний проступок, передбачений статтею 130 КпАП України, який в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим грубо порушив вимоги: статті 7 Дисциплінарного статуту, згідно якої працівник органів внутрішніх справ повинен з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку; розділ 4 наказу МВС України від 22 лютого 2012 року №155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», за яким поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь - яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально - етичним принципам стража правопорядку; ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

При цьому позивач знав, що він є публічною особою і повинен дотримуватися правових і моральних норм.

Порушень проведення службового розслідування та притягнення винного до відповідальності відповідачем не допущено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман