Справа № 309/1042/15-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Справа № 876/10043/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 25.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання неправомірних дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.03.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області від 27.02.2015р. № 4, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати відповідача зарахувати до стажу періоди роботи каменярем будівельної бригади в колгоспі «Карпати» з 01.01.1982р. по 15.12.1999 року; зобовязати відповідача призначити пенсію за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з моменту набуття права на таку.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 25.05.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області від 27.02.2015р. № 4 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області зарахувати до стажу ОСОБА_1, що дає право на отримання пенсії за віком, періоди роботи каменярем будівельної бригади в колгоспі «Карпати» (реорганізованого в Колективне агроторгове сільськогосподарське господарство «Карпати») з 01.01.1982 року по 15.12.1999 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з моменту набуття права на таку пенсію.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 01.01.1982 року був прийнятий на роботу в колгосп «Карпати» каменярем будівельної бригади, де пропрацював до 15.12.1999 року.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області із заявою про призначення пенсії по віку, у звязку із досягненням 60-річного віку. В обґрунтування позовних вимог ним надано необхідні документи, які підтверджують, що його трудовий стаж становить більше 15 років.

Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про обовязкове пенсійне страхування», у звязку з відсутністю необхідного стажу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, не взявши до уваги період роботи позивача з 01.01.1982 р. по 15.12.1999 р. в колгоспі «Карпати» та посилаючись на відсутність підтвердження стажу в архівних документах колгоспу.

Окрім цього, в судовому засіданні в суд першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили суду факт роботи позивача в колгоспі «Карпати» у період, який не визнає відповідач.

Відтак, беручи до уваги покази свідків, так як останні знають заявника по спільній роботі в колгоспі «Карпати» і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача за період з 01.01.1988 року по 15.12.1999 року, а також записи у трудовій книжці, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон № 1058-ІV, який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 55 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Положеннями ч.1 ст. 24 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ст.56 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок).

Пунктом 18 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що не впорядкованість трудової документації, відсутність відомостей про нарахування заробітної плати не може бути підставою для виключення періоду роботи позивача в колгоспі «Карпати» з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Твердження Управління Пенсійного фонду України в м.Хуст та Хустському районі Закарпатської області про те, що підтвердити стаж роботи позивача не можливо, оскільки згідно кодифікатора по присвоєнню табельних номерів колгоспникам колгоспу «Карпати» виявлено особи з вказаним прізвищем - ОСОБА_1 не спростовують того, що позивач не працював у даному колгоспі. Факт роботи підтверджується записами у трудовій книжці та показами свідків, які були надані у суді першої інстанції.

Слід звернути увагу на те, що статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160. ст.ст. 41, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 25.05.2015 року у справі № 309/1042/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_5

Повний текст

виготовлено 15.02.2016 року.