Справа № 804/6279/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 р. Справа № 804/6279/13-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року;
- зобовязати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, прийняти податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року;
- зобовязати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, прийняти податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року;
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 13.04.2011р.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року апеляційну скаргу ТОВ Приват Сервіс Центр задоволено частково. Ухвалу та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2011 року у справі №2а-7152/11/0470 скасовано. Справу №2а-7152/11/0470 направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду у іншому складі суду.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р. ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 залишено без змін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження вказану адміністративну справу та призначено в судове засідання.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що під час складання акту перевірки відповідачем не було враховано того, що позивачем самостійно нараховані і погашені податкові зобовязання з податку на додану вартість за період з квітня по вересень 2010р. та з податку на прибуток підприємств за перших три квартали 2010р. ще до проведення перевірки. Відповідачем безпідставно не визнано податкові декларації ТОВ «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року та з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року. Та, як наслідок, у звязку з цим, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивача неправомірно зобовязано сплатити до бюджету податкові зобовязання самостійно нараховані і вже погашені ним.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.
Представники відповідача заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представника позивача та представників відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
21.06.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2010 року, що підтверджується Описом та повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.144 т.1).
Позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2010 року, яка була отримана відповідачем 05.08.2010р., що підтверджується вхідним штампом №10108682 на вказаній декларації.
03.11.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2010 року, що підтверджується супровідним листом №11-2010 та реєстром №2353 від 03.11.10р. (а.с.24-25 т.2).
ОСОБА_6 ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська №5385/10/28-219 від 07 лютого 2011 року (а.с.58 т.2) декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року та 2010 рік не визнано податковою звітністю, оскільки підприємством в порушення п. 48.3 ст.48 Податкового кодексу України, в декларації відсутні обовязкові реквізити - підписи посадових осіб та печатка підприємства. Разом з цим, підприємству запропоновано надати податкову звітність, оформлену належним чином.
Податкова декларація з ПДВ за квітень 2010 року подавалась 20.05.2010 року засобами електронної пошти. Квитанцією № 2 позивача було повідомлено, що документ не прийнято, виявлені помилки: для організації заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір ДПАУ, для з'ясування зверніться до ДПІ за місцем реєстрації (а.с.211 т.2).
Після цього, податкову декларацію з ПДВ за квітень 2010 року було направлено поштою 20.05.2010 року, що підтверджується описом вкладення до листа та чеком Укрпошти (а.с.213 т.2).
21.06.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з ПДВ за травень 2010 року, що підтверджується описом вкладення до листа та чеком Укрпошти, а також повідомленням про вручення ДПІ у Жовтневому районі від 01.07.2010 року (а.с.219 т.1).
20.07.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з ПДВ за червень 2010 року, що підтверджується описом вкладення до листа та чеком Укрпошти, а також повідомленням про вручення ДПІ у Жовтневому районі від 28.07.2010 року (а.с.226 т.1).
18.08.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з ПДВ за липень 2010 року, що підтверджується супровідним листом та відповіддю Дніпропетровського обласного вузла спеціального звязку від 07.09.2010р. (а.с.232-233 т.1).
15.09.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з ПДВ за серпень 2010 року.
18.10.2010р. позивач до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська направив податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року, що підтверджується супровідним листом б/н від 15.10.10р. та реєстром №2118 від 18.10.10р. (а.с.246-247 т.1), та яка була отримана відповідачем 20.10.2010р., що підтверджується вхідним штампом №10156369 на вказаній декларації (а.с.87 т.2).
ОСОБА_6 Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (а.с.5 т.3) відповідно Податкового кодексу України, здійсненого по ОСОБА_2 перевірки позивача від 03.03.2011 №556/231/31737159 здійснені донарахування: - з податку на прибуток; - з податку на додану вартість; - штрафні санкції за не подання звітності.
Так, донарахування з податку на прибуток за 3 квартал 2010 року в сумі 120970,25грн. (основний платіж) здійснені в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на прибуток за 1 квартал, І півріччя, 3 квартали 2010 року (дані декларації не визнані податковою звітністю).
Донарахування з податку на додану вартість:
- за травень 2008 року в сумі 4,0грн. (основний платіж) здійснені в наслідок розбіжностей даних бухгалтерського та податкового обліку;
- за травень, червень, липень, вересень 2010 року в загальній сумі 591890грн. (основний платіж) здійснені в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на прибуток за вказані періоди (дані декларації не визнані податковою звітністю).
Нарахування штрафних санкцій за не подання податкової звітності:
- з податку на прибуток за І квартал, І півріччя, 3 квартали 2010 року відбулось в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на прибуток за вказані періоди (подані декларації не визнані податковою звітністю), про що зазначено на сторінці 31 ОСОБА_2 перевірки та в результаті чого підприємству донараховані штрафні санкції на загальну суму 510,00грн.;
- з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень 2010 року відбулось в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на додану вартість за вказані періоди (подані декларації не визнані податковою звітністю), про що зазначено на сторінках 51-52 ОСОБА_2 перевірки та в результаті чого підприємству донараховані штрафні санкції на загальну суму 680,00грн.
ОСОБА_6 наданого до перевірки бухгалтерського обліку (оборотно-сальдова відомость по рахунку Валові витратиза 2 квартал 2010 року та 3 квартал 2010 року) при визначенні валових витрат на придбання товарів (робіт, послуг) TOB "Приват Сервіс Центр" враховує у податковому обліку витрати, понесені згідно договору про проведення промо-акцій від 15 січня 2009р. №15-01/10, укладеному з TOB ТПК Слайден, код - 34680996 (Виконавець), копія якого наявна матеріалах справи.
ОСОБА_6 умов цього договору, промо-акції проводяться Виконавцем у магазинах, в офісних приміщеннях, на ринках, на вулицях та в інших місцях масового збирання переміщення людей за вибором Виконавця.
Відповідно до Технічного завдання (додаток №1 до договору № 15-01/10), яке є невід`ємною частиною даного договору, Виконавець бере на себе наступні зобов`язання, оформлення та найбільш ефективне розміщення малих рекламних конструкцій та інших рекламних матеріалів, наданих замовником, у точках проведення промо-акцій. Презентація бренда (переваг продукції) МТС, розповсюдження рекламних матеріалів з метою стимулювання бренду МТС та інших.
До перевірки надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), складені Виконавцем по проведеним згідно вищезазначеного договора промо-акціям продукції МТС за квітень-вересень 2010 року на загальну суму 1 976 183, 33грн., в тому числі, 395 236, 67 грн,
ОСОБА_6 наданих до перевірки підприємством "Приват Сервіс Центр" документів розрахунки з TOB ТПК Слайденв перевіряємому періоді, проведено шляхом видачі векселя (в тому числі, за проведені промо-акції по бренду ОСОБА_7, продукція якого придбалась TOB "Приват Сервіс Центр" на умовах договорів купівлі - продажу) на загальну суму 2 700,0 тис.грн. та в грошовій формі 96,000 тис.грн.
В перевіряємому періоді ТОВ Приват Сервіс Центрздійснювало торгівлю продукції бренду МТС у якості Комісіонера, згідно умов договору комісії від 07.04.2008р. № 22-АП, укладеному з ЗАТ Український мобільний зв'язок(ПАТ МТС України), код- 14333937 (Комітент), копія якого наявна в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.
ОСОБА_6 п. 1.11 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова декларація, - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).
Підпунктом 4.1.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.
Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобов'язаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на ім'я керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується.
Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.
Відповідно до пункту 3.3 Розділу 3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №166 від 30.05.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 року за № 250/2054, (далі Порядок) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) декларація заповнюється таким чином, щоб забезпечити збереження записів у ній та вільне читання тексту (цифр) протягом установленого строку зберігання звітності. Декларація може бути заповнена від руки чорнильною чи кульковою ручкою або видрукувана (заповнення олівцем не допускається), без виправлень і помарок; у рядках, де відсутні дані для заповнення, має бути проставлений прочерк.
Відповідно до пункту 3.4 Розділу 3 Порядку платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, достовірність даних підтверджується: підписом платника, якщо платник - фізична особа, в інших випадках (особа, яка визначена як платник податку на додану вартість, крім фізичних осіб) - підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб (які підписують декларацію), зареєстрованим у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пункту 4.3. Розділу 4 Порядку податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому разі, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією (письмове звернення надсилається поштою з повідомленням про його вручення) надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: - надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу або - оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.
ОСОБА_6 п.п.1.6, 1.7 Порядку складання декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 29.03.2003 р. № 143, у декларації зазначаються усі передбачені в ній показники. Якщо будь-який рядок декларації не заповнюється через відсутність операції (суми), то такий рядок прокреслюється, крім випадків, прямо визначених у декларації. Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності). Достовірність даних підтверджується підписами керівника і головного бухгалтера та засвідчується печаткою підприємства. Оригінал декларації з відповідними додатками подається платником до податкового органу за місцезнаходженням платника на одному двосторонньому аркуші форматом А-4 з відповідними додатками на односторонніх аркушах форматом А-4. Подання копій декларації та додатків не дозволяється. Декларація та додатки до неї не підлягають обов'язковому скріпленню між собою (прошнуровуванню).
Декларація заповнюється таким чином, що забезпечує вільне читання тексту (цифр) та збереження цих записів протягом установленого терміну зберігання звітності (друкованим способом, чорнильними або кульковими ручками у синьому або чорному кольорі). Заповнення олівцем не дозволяється. У декларації не повинно бути підчисток, помарок, виправлень та дописок і закреслень (крім передбачених формою декларації). У декларації не повинні міститися текст або цифри, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною.
Відповідно до пункту 4.4 Розділу 4 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 31.12.2008 року №827, (далі - Методичні рекомендації) працівники ОДПС при прийманні податкової звітності на паперових та електронних носіях з доданням роздрукованих оригіналів контролюють наявність: підписів посадових осіб, печатки платника податків, обов'язкових реквізитів, обов'язкових додатків до податкової звітності, передбачених порядком заповнення відповідної звітності, які є невід'ємною частиною податкової декларації або уточнюючої звітності та не можуть бути самостійним документом; прокреслень у значеннях показників, що не заповнюються через відсутність інформації.
У цьому контексті під обов'язковими реквізитами розуміються: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий), звітний (податковий) період, назва платника податків, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, ідентифікаційний номер згідно з ДРФО або, у разі відмови від нього - серія та номер паспорта для фізичної особи, місцезнаходження платника податків, назва ОДПС, до якого подається звітність, дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми), підписи посадових осіб, засвідчені печаткою.
Для звітів, у яких це передбачено формою: звітний (податковий) період, що уточнюється, у разі надання платником податків уточнюючого розрахунку, ініціали, прізвища та ідентифікаційні номери посадових осіб, код виду економічної діяльності (КВЕД), код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ, індивідуальний податковий номер та номер Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними Реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
ОСОБА_6 з пунктом 4.5 Розділу 4 Методичних рекомендацій якщо надана органу ДПС платником податків податкова звітність заповнена ним з порушенням правил, зазначених у затвердженому порядку заповнення, то вона може бути не визнана таким органом ДПС як податкова декларація, а саме: 1) у ній не зазначено обов'язкових реквізитів або не проставлено прочерк у показниках, які не заповнюються; 2) її не підписано відповідними посадовими особами (факсиміле не дозволяється); 3) не скріплено печаткою платника податків; 4) відсутні обов'язкові додатки до податкової звітності, передбачені порядком заповнення відповідної звітності; 5) неможливо прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті); 6) наявні порвані аркуші, підчищення, помарки, виправлення, дописки і закреслювання; 7) подана ксерокопія звітних документів; 8) звітність з податку на додану вартість, подана неплатником ПДВ.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Приват Сервіс Центр» було подано до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська податкові декларації ТОВ «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року та з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року, копії яких наявні в матеріалах справи.
Аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників, а Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлює вичерпний перелік підстав для невизнання податкової декларації, а саме: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання відповідними посадовими особами, не скріплення печаткою платника податків.
Крім того, законодавством не визначено переліку обов'язкових реквізитів податкової декларації. За таких підстав, обов'язковими реквізитами податкової декларації можна вважати реквізити, за відсутності яких неможливо ідентифікувати ту чи іншу податкову декларацію, а саме: найменування платника податку, ідентифікаційний код платника податку, тип декларації, звітний період, звітний період, в якому виправляються помилки, дата подання декларації, місцезнаходження платника податку тощо.
Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ідентифікувати податкову звітність, яка була подана позивачем у даному випадку було можливим.
Зазначені податкові декларації містять всі необхідні реквізити та складені у відповідності до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України 30.05.1997 №166 та Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженого Наказом ДПА України 29.03.2003 №143, а саме містять: період, за який подається податкова звітність, вид податку, повна назва платника податку, дата подання декларації, підпис керівника, код ЄДРПОУ, та печатка підприємства, а також зазначені номери рядків декларації.
ОСОБА_8 наведених в ОСОБА_2 перевірки висновків про заниження податку на прибуток, свої висновки ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, ґрунтує на факті невизнання податкових декларацій TOB "Приват Сервіс Центр", як податкової звітності, таким чином, суд наголошує, що в усіх випадках неприйняття податкових декларацій ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська вказувала формальні підстави, які не мали місця та згідно з діючим законодавством України не є підставою для невизнання податкової декларації в якості податкової звітності.
Повторно декларація на адресу відповідача не подавалась у зв'язку з відсутністю у позивача листа, яким відповідач пропонував надати декларацію із виправленими показниками.
При цьому, зі змісту п.п. 1.1 - 1.2 Вимог щодо написання найменування юридичної особи або її відокремленого підрозділу, затверджених Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 09.06.2004 № 65, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 29.06.2004 за № 792/9391 (далі - Наказ № 65), найменування юридичної особи включає організаційно-правову форму (крім органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим) та назву. При цьому назва юридичної особи може складатися з власної назви юридичної особи, а також містити інформацію щодо мети діяльності, виду, способу утворення, залежності юридичної особи та інших відомостей згідно з вимогами до найменування окремих організаційно-правових форм суб'єктів господарювання, установлених Цивільним та Господарським кодексами України та законами України. Юридична особа, крім повного найменування, може мати скорочене найменування.
Таким чином, назва юридичної особи є складовою найменування, яка не включає в себе організаційно-правової форми.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що рядок податкової декларації "повна назва платника податку" не передбачає зазначення організаційно-правової форми юридичної особи.
Зазначена правова позиція узгоджується з ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/9991/296/12 від 18.05.2015р.
Проте, позивачем, подано відповідачеві нову декларацію із зазначенням «Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр», що підтверджується копією декларації, наявною в матеріалах справи. Лист про невизнання цієї декларації від відповідача на адресу позивача не надходив.
Крім того, суд звертає увагу, що з наданих відповідачем у якості доказів направлення листів про не визнання декларацій з податку на прибуток та ПДВ за вказані періоди на адресу позивача копій реєстрів неможливо встановити, факт направлення цих листів та доказів отримання їх ТОВ «Приват Сервіс Центр» відповідачем не надано.
ОСОБА_6 Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (а.с.5 т.3) відповідно Податкового кодексу України, здійсненого по ОСОБА_2 перевірки позивача від 03.03.2011 №556/231/31737159 здійснені донарахування: - з податку на прибуток; - з податку на додану вартість; - штрафні санкції за не подання звітності.
Так, донарахування з податку на прибуток за 3 квартал 2010 року в сумі 120970,25грн. (основний платіж) здійснені в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на прибуток за 1 квартал, І півріччя, 3 квартали 2010 року (дані декларації не визнані податковою звітністю).
Донарахування з податку на додану вартість:
- за травень 2008 року в сумі 4,0грн. (основний платіж) здійснені в наслідок розбіжностей даних бухгалтерського та податкового обліку;
- за травень, червень, липень, вересень 2010 року в загальній сумі 591890грн. (основний платіж) здійснені в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на прибуток за вказані періоди (дані декларації не визнані податковою звітністю).
Нарахування штрафних санкцій за не подання податкової звітності:
- з податку на прибуток за І квартал, І півріччя, 3 квартали 2010 року відбулось в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на прибуток за вказані періоди (подані декларації не визнані податковою звітністю), про що зазначено на сторінці 31 ОСОБА_2 перевірки та в результаті чого підприємству донараховані штрафні санкції на загальну суму 510,00грн.;
- з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень 2010 року відбулось в наслідок не подання ТОВ «Приват Сервіс Центр» податкових декларацій з податку на додану вартість за вказані періоди (подані декларації не визнані податковою звітністю), про що зазначено на сторінках 51-52 ОСОБА_2 перевірки та в результаті чого підприємству донараховані штрафні санкції на загальну суму 680,00грн.
Суд звертає увагу, що відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_2 від 13.04.2011р, № НОМЕР_1 від 13.04.2011р. до позивача були застосовані штрафні санкції згідно з ч.1 п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України, якою передбачена відповідальність, а саме - накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.
При цьому, штрафні санкції згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача застосовано по податковим зобов'язанням, які виникли до моменту вступу в законну силу Податкового кодексу України, тобто, до 01.01.2011р.
Водночас відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
ОСОБА_6 Вищого адміністративного суду України №2198/11/13-11 від 24.11.2011р. "ОСОБА_8 застосування штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, вчинені до 1 січня 2011 року", «Водночас якщо виявлення правопорушення, вчиненого до набрання чинності Податковим кодексом України відбулося до 6 серпня 2011 року, тобто до набрання чинності пунктом 11 підрозділу 10 розділу XIX Податкового кодексу України, то розміри штрафних санкцій, що можуть бути застосовані до відповідного порушення, повинні визначатися з урахуванням такого.
Збільшення розміру відповідальності новим нормативно-правовим актом порівняно з попереднім, що регулював ті самі відносини, є фактично зворотною дією нормативно-правового акта, тому що передбачає зміну правила поведінки в разі вчинення певного діяння. Таке за відсутності відповідного застереження у самому нормативно-правовому акті суперечить статті 58 Конституції України,
До 6 серпня 2011 року, тобто до набрання чинності пунктом 11 підрозділу 10 розділу XIX Податкового кодексу України, були відсутні норми, які б прямо встановлювали необхідність застосування штрафних санкцій за виявлені у 2011 році податкові порушення у розмірах, встановлених Податковим, кодексом України. Тому до 6 серпня 2011 року заходи відповідальності, передбачені Податковим кодексом України могли бути застосовані за порушення, вчинені до набрання ним чинності, лише в тому обсязі, в якому вони не перевищували попередні санкції за ті самі діяння.
Так само не могли бути застосовані більші розміри відповідальності, встановлені попереднім нормативним актом. Зазначене пояснюється тим, що застосуванню підлягає той нормативно-правовий акт, який є чинним на момент застосування заходів відповідальності, і якщо таким актом підвищеного розміру санкцій не передбачено, то і не може бути застосовано відповідних санкцій.
Таким чином, з урахуванням вимог статті 58 Конституції України до податкових порушень, вчинених до набрання чинності Податковим кодексом. України, але виявлених з 1 січня 2011 року до 6 серпня 2011 року, може застосовуватися найнижчий із тих обсягів відповідальності, що передбачені Законом України від 21 грудня 2000 року № 2181-111 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" або Податковим кодексом України.
До набрання чинності Податковим кодексом України відповідальність платників податків визначалася Законом України від 21 грудня 2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".
Зокрема, підпунктом 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону 2181 було визначено, що у разі, коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 нього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону 2181 було встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію.
У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію. Відповідальність у разі визначення контролюючим органом грошового зобов'язання з підстав, зазначених у підпункті 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, встановлена пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.
Як засвідчує порівняльний аналіз змісту підпункту 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону 2181 та приписів підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, обидві ці норми встановлюють відповідальність за правопорушення у вигляді неподання в установлені строки податкової декларації. Відповідно склади правопорушення, передбаченого колишньою нормою Закону 2181 та нині чинною нормою Податкового кодексу України, у цьому разі збігаються.
Законом 2181 було передбачено сплату порушником штрафу в розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за вчинення такого самого порушення передбачено накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.
Таким чином, Законом 2181 передбачено нарахування штрафу у розмірі 10 відсотків від суми податкового зобов'язання, який у подальшому міг бути збільшений до 50 відсотків залежно від кількості місяців затримки податкової декларації. Натомість Податковим кодексом України визначено, що штраф становить 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов'язання і не підлягає збільшенню залежно від тривалості затримки декларації. Крім того, Податковий кодекс України на відміну від Закону 2181 не передбачає мінімального розміру штрафу.
Якщо виявлення податковим органом розглядуваного порушення відбулося до 6 серпня 2011 року (тобто до набрання чинності пунктом 11 підрозділу 10 розділу XIX Податкового кодексу України), то розмір штрафних санкцій за вчинення цього порушення визначається за нормами законодавства, чинного на момент застосування таких санкцій, але не більше ніж було передбачено на момент вчинення протиправного діяння.
У розглядуваній ситуації до платника може бути застосовано лише штраф у розмірі 10 відсотків від суми податкового зобов'язання. При цьому цей штраф не підлягає збільшенню ні до 25, ні до 50 відсотків, оскільки чинна з 1 січня 2011 року норма пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України не передбачає збільшення розміру штрафу залежно від терміну затримки податкової декларації.''
Натомість відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень застосовано штраф, передбачений п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України в розмірі 25% збільшеного податкового зобовязання, - тобто всупереч ст.58 Конституції України більше за встановлений на момент вчинення порушення штрафу 10% (п.17.1.2 ст.17 Закону України 2181).
Підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 є встановлене актом неправомірне віднесення позивачем до валових витрат вартості рекламних послуг за договором про проведення промо-акцій, укладеним 15 січня 2009 року позивачем з ТОВ Торгівельно-промислова компанія "Слайден" (а.с.154 - т.2) (сторінки 18-21 акту перевірки).
Проте із зазначеними висновками суд не погоджується та зазначає наступне.
Факт надання послуг підтверджується договором і актами приймання-передачі, які були надані під час перевірки, та описані в акті перевірки.
Предметом реклами були товари надані ПАТ «МТС Україна» позивачеві для реалізації на підставі договору комісії. ОСОБА_6 цього договору, комісіонер (позивач) реалізує товар від свого імені з метою отримання комісійної винагороди. Тобто в рамках своєї господарської діяльності з метою отримання комерційної вигоди.
ОСОБА_6 ст. 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
В той же час позивачем було укладено договір про проведення промо-акцій і виконано його не за рахунок комітента (ПАТ «МТС Україна»), а за свій власний рахунок, що не заборонено чинним законодавством. Договір про проведення промо-акцій укладений позивачем не в рамках виконання договору комісії, а з метою отримання власної комерційної вигоди від збільшення обсягів продаж.
ОСОБА_6 п. 5.4.4 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.
Суд звертає увагу, що Закон не ставить можливість віднесення витрат на валові витрати в залежність від того, чиї товари продаються платником та від чийого імені.
Відтак нормативним актом не заборонене віднесення на валові витрати вартості рекламних послуг з реклами товарів, які продаються платником за договором комісії.
З огляду на викладене позивачем правомірно до валових витрат було включено витрати з оплати проведення промо-акцій.
Суд звертає увагу, що право платника податків на формування витрат в податковому обліку, на податковий кредит з ПДВ та бюджетне відшкодування цього податку, не залежить від податкового обліку інших платників податків, а залежить лише від дотримання вимог Податкового кодексу України самим платником, який це право реалізує.
Системний аналіз наведених податкових норм дає підстави дійти висновку, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними або іншими документами, встановленими ПК України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту. Це право вони мають незалежно від часу внесення платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних до Реєстру. Визначальним є факт підтвердження операцій податковими накладним і факт внесення їх до Реєстру в строки, встановлені законодавством. В іншому випадку, без подання заяви на постачальника, який своєчасно не зареєстрував податкові накладні, платник податку - покупець товарів/послуг зобов'язаний включити суму податку, вказану в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч. 1 п.2 ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
ОСОБА_6 ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Підстав звільнення від доказування сторонами, не заявлено, судом не встановлено. Надані позивачем докази та обґрунтування позову не доведені в судовому засіданні. Відповідачем доведено правомірність своїх дій, що стосуються предмету позову. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини, підтверджуються наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи протиправність дій, а також те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року.
Зобовязати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, прийняти податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року.
Зобовязати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, прийняти податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 13.04.2011р.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1