Справа № 428/11194/15-а
Суддя: Олійник В. М.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/428/165/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Олійник В.М., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, в якій просила: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку щодо перерахунку її пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Луганської області від 02.04.2015 про заробітну плату з 02.04.2015 року з розрахунку 60% від суми місячного заробітку; зобовязати управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку провести перерахунок її пенсії за вислугою років згідно її заяви від 02.04.2015 року та на підставі довідки прокуратури Луганської області від 02.04.2015 року про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України, що діяла станом на червень 2011 року) з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку 12293,08 грн. без обмеження суми пенсійної виплати із 02.04.2015 року.

В обґрунтування позову позивач вказала, що вона з 01.06.2011 року перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська, як отримувач пенсії за вислугою років (20 років 1 місяць 5 днів роботи на прокурорсько-слідчих посадах в прокуратурі Луганської області) згідно з Законом України «Про прокуратуру» (у редакції від 15.01.2011 року) у розмірі 90% від суми середньомісячного заробітку з посади начальника відділу захисту прав громадян та інтересів держави при застосуванні законів про адміністративні правопорушення управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Луганської області. Продовжувала працювати на прокурорсько-слідчих посадах в прокуратурі Луганської області і на підставі відповідної довідки прокуратури Луганської області управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська з 01.07.2012 року їй здійснено перерахунок пенсії на умовах статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80% від середньомісячного заробітку. З серпня 2014 року, як отримувач пенсії за вислугою років, вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку. З 27.02.2015 року вона звільнена з органів прокуратури Луганської області за власним бажанням (ст.38 Кодексу законів про працю України), у звязку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з посади начальника відділу, тобто з аналогічної посади, з якої їй була призначена пенсія у 2011 році. На день її звільнення загальний стаж роботи складає 32 роки 3 місяця 22 дні, з них на прокурорсько-слідчих посадах 23 роки 10 місяців. 02.04.2015 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку з заявою про перерахунок розміру її пенсії за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення їй пенсії, та на підставі довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 02.04.2015 року. Згідно розпорядження управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку від 03.06.2015 року з 02.04.2015 року їй здійснено перерахунок пенсії на умовах статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», але вже у розмірі 60% від середньомісячного заробітку.

Позивач вважає, що дії управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку стосовно перерахунку її пенсії за вислугою років з 02.04.2015 року у розмірі 60% від середньомісячного заробітку, а не 90% на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення її пенсії, є необґрунтованими, неправомірними та незаконними, які грубо порушують її конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими Законами України. Також, позивач вважає також необґрунтованими, неправомірними та незаконними, які грубо порушують її конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими Законами України, є і дії управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська стосовно перерахунку з 01.07.2012 року її пенсії за вислугою років у розмірі 80% від середньомісячного заробітку, а не 90% на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення їй пенсії ї (90% від суми місячної заробітної плати). Проте, як вказує позивач, строк оскарження вказаних дій управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська нею пропущено.

Від відповідача УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області на адресу суду було надано письмові заперечення на позов за підписом начальника управління ОСОБА_2, в яких вона просила відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог та зазначила, що 01.06.2011 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру». 02.04.2015 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку із заявою про перерахунок пенсії, додавши до заяви довідку прокуратури Луганської області від 02.04.2015 року №18-248 вих. 15. Згідно розпорядження відповідача від 10.04.2015 року № 194952, позивачу була перерахована пенсія, виходячи із розміру 60% суми її заробітної плати. Згідно ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції на час зверненням із заявою про перерахунок пенсії від 02.04.2015 року; далі - Закон України «Про прокуратуру»), пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Згідно ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При таких обставинах управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку вважає, що робити перерахунок пенсії виходячи з розміру 90 % від суми місячної заробітної плати не має правових підстав, тому як редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на час звернення за перерахунком, не містить раніше діючих положень, які дозволяли встановлювати цей розмір. Відповідачем ніяким чином не були звужені зміст та обсяг прав позивача на пенсійне забезпечення, оскільки пенсія ОСОБА_1 після проведеного перерахунку збільшилась. Враховуючі, що положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції на час зверненням із заявою про перерахунок пенсії від 02.04.2015 року) неконституційними не визнавалися, прийняті пізніше, то за загальним правилом дії норм права в часі, саме норми наведеного Закону підлягають пріоритетному застосуванню при визначенні розміру відсотків, з яких призначається пенсія прокурорам. Внаслідок законодавчих змін, що відбулися, безпосередньо, що стосується розміру обчислення заробітку - стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру», існує правова неможливість для відповідача проводити обчислення та розрахунок пенсії для позивача за неіснуючими положеннями закону. Здійснивши перерахунок за діючими положеннями вимог законодавства, відповідач діяв правомірно, а тому вважати його дії неправомірними підстав немає. Вимоги позивача про проведення перерахунку його пенсії з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку за положеннями норм, які втратили чинність, є безпідставними вимогами. Якщо звернутись до судової практики з аналогічного питання, то слід зазначити, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.08.2013 року у справі №428/4883/13-а у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. Щодо позовної вимоги здійснити перерахунок без обмеження суми пенсійної виплати: Згідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. За таких обставин, вказана вимога є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАСУ, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із 90% суми заробітної плати, до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку не зверталась. З чого виходить, що відповідачем з цього питання не приймалось ніяке рішення, а тому на час звернення до суду відсутній спір між позивачем і відповідачем з цього питання.

Також, згідно ст.99 КАСУ, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАСУ, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Перерахунок пенсії позивача був зроблений з 02.04.2015 року. До суду ОСОБА_1 звертається лише 19.10.2015 року (згідно копії адміністративного позову для відповідача). Тобто, пропустивши шестимісячний строк звернення до суду, встановлений КАСУ. При цьому, позивач не наводить жодної причини, чому нею був пропущений процесуальний строк для звернення до суду. Враховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просить відмовити їй у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дійшов висновку про можливість ухвалення законного судового рішення в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Також, суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 ст.58 Конституції України закони та нормативні акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно зі ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Як встановлено судом, пенсія за вислугою років призначена позивачу органом Пенсійного фонду України з 01 червня 2011 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії станом на січень 2011 року) у розмірі 90% від суми середньомісячного заробітку.

При призначенні пенсії за вислугою років органом Пенсійного фонду України було враховано стаж роботи позивача в органах прокуратури Луганської області на прокурорсько-слідчих посадах (20 років 1 місяць 5 днів) та загальний стаж (28 років 6 місяців 26 днів).

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 15.01.2011, що діяла станом на червень 2011 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 15.01.2011, що діяла станом на червень 2011 року) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Крім цього, відповідно до частин 17, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 15.01.2011, що діяла станом на червень 2011 року), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка визначає умови перерахунку та розмір пенсії у відсотках, що діяли на момент призначення пенсії.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року) обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугою років прокурорам, є частина тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу, тобто на червень 2011 року.

Зазначена вище правова позиція обґрунтовується постановою Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України є обовязковою для судів, які зобовязані привести судову практику у відповідність до рішень згаданого суду.

Верховний Суд України у зазначеному вище рішенні вказав, що при застосуванні Закону у часі необхідно виходити з положень ст.22 Конституції України. Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому Верховний суд України наголошує, що Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 20.03.2002 №5-рп/2002 виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У зазначених вище своїх рішеннях Конституційний суд України також вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

З огляду на вищевказану правову позицію Конституційного Суду України, Верховний Суд України в постанові від 10.12.2013 констатує, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права з вказаних спірних питань також викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України №К/800/11225/13 від 20 червня 2013 року та №К/800/1393/14 від 3 липня 2014 року, постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року №876/3293/15, а також в інших судових рішеннях.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з ч.2 ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами, зокрема, рішення Європейського Суду при розгляді справи «Кечко проти України», суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань. У випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його норми припиняють дію положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012, яка набрала чинності 14.06.2012, затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, та у звязку з якою працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії з 01.07.2012. Позивачу такий перерахунок було зроблено управлінням Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська з 01.07.2012.

Як зазначив позивач у позовній заяві, вона вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганська стосовно перерахунку її пенсії за вислугою років у розмірі 80% від середньомісячного заробітку, а не 90% на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення мені пенсії ї (90% від суми місячної заробітної плати) є, з означених вище підстав, також необґрунтованими, неправомірними та незаконними, які грубо порушують мої конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими Законами України. Проте, позивач визнала пропущення нею строку оскарження вказаних дій управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська.

Отже, суд доходить висновку, що всі зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та інших нормативних актів, які були внесені (прийняті) після призначення позивачу пенсії у червні 2011 року, зокрема, щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії тощо не можуть бути застосовані при перерахунку позивачу пенсії, а тільки при призначенні пенсії працівникам прокуратури. В даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугою років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції, що діяла станом на червень 2011 року). Документом, згідно з яким позивачу необхідно провести перерахунок пенсії є довідка прокуратури Луганської області про заробітну плату від 02.04.2015, з якою позивач звернулась 02.04.2015 року для перерахунку пенсії до управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого КАСУ, оскільки перерахунок пенсії позивачу був зроблений на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку від 03.06.2015 року (момент коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав), а звернулась вона до суду 03.11.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним зобовязати відповідача управління Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку провести перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 на підставі її заяви від 02.04.2015, документів пенсійної справи, наданої нею довідки прокуратури Луганської області про заробітну плату від 02.04.2015 та частин тринадцятої та вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України, що діяла станом на червень 2011 року) з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження суми пенсійної виплати та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та перерахованою.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Луганської області від 02.04.2015 про заробітну плату з 02.04.2015 року з розрахунку 60% від суми місячного заробітку.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років з 02.04.2015 року згідно її заяви від 02.04.2015 та на підставі довідки прокуратури Луганської області від 02.04.2015 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України, що діяла станом на червень 2011 року) з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку без обмеження суми пенсійної виплати та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та перерахованою.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В. М. Олійник