Справа № 804/12164/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовомНікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Геннадійовичапро стягнення заборгованостіз єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1 867,47 грн. та з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуванняв сумі 6 142,63 грн., -
Нікопольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просила стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) заборгованість до бюджету всього у розмірі 8 010,10 грн., з якої: по єдиному податку з фізичних осіб сума заборгованості становить - 1 867,47 грн.; по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуваннясума заборгованості становить - 6 142,63 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, щоу Фізичної особи-підприємцяМакарова С.Г.наявна заборгованістьу розмірі 8010,10грн., з якої по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 1 867,47 грн. та по єдиному внескуна загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 6 142,63 грн.
В судове засідання призначене на 12.10.2015 р. сторони не зявились, відомості про врученнясудовихповісток в матеріалахсправинаявні, причини неявки невідомі. При цьому, будь-яких заперечень на позовну заяву та заявпро відкладення розгляду справи на адресу суду відповідачем направлено не було.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1Г.) (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перебуває на податковому обліку в Нікопольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі Нікопольська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області) як платник податків.
Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено податковий обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Судом також встановлено, що відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та є платником єдиного податку другої групи, згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.01.2013р. та на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 22.02.2013 року.
Так, згідно п.293.1 та п.293.2 ст.293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.
При цьому п.295.1 та п.295.2 ст.295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Як зазначалося вище, згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування відповідача від 15.01.2013р., ФОП ОСОБА_1належить до другої групи платників єдиного податку.
Таким чином, відповідач повинен був не пізніше 20 числа (включно) кожного поточного місяця здійснювати авансові внески по єдиному податку у розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
У звязку із несплатою ФОП ОСОБА_1нарахованих контролюючим органом авансових внесків по єдиному податку з фізичних осіб у строки, визначені п.295.1 та п.295.2 ст.295 Податкового кодексу України та у розмірах, передбачених п.293.1 та п.293.2 ст.293 цього Кодексу, у відповідача виник податковий боргу розмірі 1 867,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 13.08.2015 р., який міститься в матеріалах справи.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З урахуванням приписів вказаної статті Податкового кодексу України, позивачем було виставлено податкову вимогу форми «Ф» від 24.12.2013р. №678-23 про сплату відповідачем наявного у нього на той час податкового боргу у сумі 405,87 грн.
Означену податкову вимогу було надіслано на адресу відповідача поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, останнє повернулося із відміткою відділення поштового звязку про неможливість його вручення у звязку із закінчення строку зберігання.
Згідно абз.3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Отже, з урахуванням вимог абз.3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкова вимога форми «Ф» від 24.12.2013р. №678-23 вважається врученою.
Згідно п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На підставі наведеного нова податкова вимога не виставлялася.
Також, відповідач має податковий борг з єдиного соціального внеску у загальному розмірі 6142,63грн.
Порядок сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010р., відповідно до якого на відповідача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і сплаті в установлені строки та в повному обсязі єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Згідно абзацу 1 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Пунктом 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.06.2010 встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до пункту 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» податковим органом була сформована та направлена відповідачу поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога №Ф-167/3 від 03.11.2014р. на суму6142,63грн.
Проте, позивачу повернулося поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яким відповідачу надсилалася податкова вимога №Ф-167/3 від 03.11.2014р., у звязку з закінченням терміну зберігання.
З урахуванням вимог абз.3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкова вимога форми №Ф-167/3 від 03.11.2014р. вважається врученою.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача складає 8010,10грн., з якої: 1 867,47 грн. єдиний податок з фізичних осіб; 6 142,63 грн. єдиний соціальний внесок з фізичних осіб.
Станом на час розгляду справи доказів погашення відповідачем суми заборгованості в розмірі 8 010,10 грн. суду не надано.
При цьому, всупереч ч.1 ст.71 КАС України відповідачем до суду не надано будь-яких доказів сплати наведеної вище суми у розмірі 8 010,10 грн.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно п.95.1, п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем-субєктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості із сплати податкового боргу по авансовим внескам з єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 1 867,47 грн. та єдиного соціального внеску з фізичних осіб в розмірі 6 142,63 грн., натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Геннадійовичапро стягнення заборгованостіз єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1 867,47 грн. та з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 6 142,63 грн. задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 8010,10грн. (вісім тисяч десять гривень десять копійок), в тому числі: заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 1867,47грн. та заборгованість з єдиного внескуна загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 6 142,63 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2