Справа № 819/1721/14-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016р. Справа № 876/9765/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не зявився

відповідача у справі: не зявився

третьої особи у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Золота Нива

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014р. у справі №819/1721/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Золота Нива

до Реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2014р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Золота Нива звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного реєстратора ОСОБА_2 та скасування рішення №7761704 від 08.11.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.05.2007р. між позивачем та ОСОБА_1 (орендодавець) було укладено договір оренди землі №37, за умовами якого позивач прийняв у строкове (на 20 років) платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,79 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради. Договір оренди зареєстрований в органах державного земельного кадастру. В подальшому такий договір розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011р., а 08.11.2013р. відповідачем було проведено державну реєстрацію припинення речового права.

Угоду про дострокове розірвання договору оренди підписав колишній директор ТзОВ Золота Нива, у зв'язку з призначенням нового директора товариства, останньому стало відомо про такі обставини лише у квітні 2014р. Позивач вважає дії та рішення державного реєстратора реєстраційної служби Заліщицького РУЮ щодо проведення державної реєстрації припинення речового права неправомірними, оскільки угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011p. не пройшла державної реєстрації у порядку встановленому діючим на той час законодавством, а відтак, вважалася неукладеною. З огляду на це, на думку позивача, у державного реєстратора були відсутні законні підстави для проведення державної реєстрації припинення права оренди.

За результатами розгляду Тернопільський окружний адміністративний суд в задоволені позову відмовив, оскільки у спірному випадку у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Як наслідок рішення №7761704 від 08.11.2013р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правомірним.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ТзОВ Золота Нива оскаржило її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідачем було проведено державну реєстрацію припинення права позивача на оренду земельної ділянки та вчинено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі неукладеного договору, а тому вчинення реєстрації припинення права на підставі такого правочину є незаконним. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Реєстраційною службою Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області подано заперечення на апеляційну скаргу, в якій вказує, що на день проведення реєстраційних дій державним реєстратором реєстраційної служби жодного судового рішення щодо визнання правочинів на підставі яких проводилися реєстраційній дії до реєстраційної служби представлено не було, вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята на підставі повно і всебічно зясованих обставин в справі.

В судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 22.05.2007р. між орендарем ТзОВ Золота Нива та орендодавцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №37, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,79 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради, строк дії договору 20 років. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №054908, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією 01.10.2004р. Договір оренди землі від 22.05.2007р. зареєстрований у Державному реєстрі земель 08.10.2007р. Заліщицьким реєстраційним відділом Тернопільської філії ДП центру ДЗК, про що свідчить відповідна відмітка про державну реєстрацію на договорі. В подальшому договір оренди землі від 22.05.2007р. був розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011р., укладеного між орендарем ТзОВ Золота Нива та орендодавцем ОСОБА_1

08.11.2013p. на підставі заяви ОСОБА_1 та поданих документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 7760741, проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0381. Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на зазначену вище земельну ділянку за ОСОБА_1

Також 08.11.2013р. на підставі заяви ОСОБА_1 та поданих документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №7761704 про проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0381. Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки та реєстрацію припинення іншого речового права на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди від 20.10.2011р., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 12486222. В подальшому ОСОБА_1 укладено новий договір оренди з іншим орендарем ПП Форвард та проведено державну реєстрацію такого іншого речового права.

Відповідно до статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (з змінами і доповненнями), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 даного Закону визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Згідно із вимогами ст.9 Закону, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор, який також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 7 статті 16 Закону, визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, а саме, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне:

В межах розгляду даної адміністративної справи дослідженню підлягає правомірність дій державного реєстратора та вирішення питання скасування оспорюваного рішення.

Проте, в межах даного спору колегія суддів не може досліджувати питання, які повязані з чинністю Угоди про дострокове розірвання договору оренди та не може надати будь-якої правової оцінки такій Угоді. Разом з тим позивач не позбавлений права вирішити ці питання та захистити свої порушенні права та інтереси в порядку цивільного судочинства.

З 01.01.2013р. внесено ряд змін до законодавства, які стосуються визначення моменту укладення договорів, права в яких підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів оренди землі. За цими змінами з частини третьої статті 640 Цивільного кодексу України виключені положення, які передбачають набуття чинності договором з моменту його державної реєстрації, та виключені статті 18 і 20 Закону України Про оренду землі, які передбачали набуття договорами оренди чинності з моменту їхньої реєстрації. Разом із тим, змінами в статті 125 Земельного кодексу України та статтю 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту її реєстрації.

Відтак, з 01.01.2013р. чинним законодавством було визначено, що державній реєстрації підлягає не договір як матеріальна форма домовленості сторін, а саме право оренди (речове право). У даному випадку на момент реєстрації речового права (його припинення) на підставі угоди від 20.10.2011р. про дострокове розірвання договору оренди №37 від 22.05.2007р., яка відбулась 08.11.2013р., державна реєстрація права оренди здійснювалась у відповідності до Закону №1952-IV в редакції Закону України від 04.07.2012p. № 5037-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно, яка набрала чинності 08.08.2012р.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що реєстрація речового права (його припинення) на підставі угоди про дострокове розірвання договору, вчинена державним реєстратором Заліщицького РУЮ, відповідає вимогам законодавства, яке діяло на час її здійснення.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Золота Нива на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014р. у справі №819/1721/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Золота Нива до Реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, про визнання дій неправомірними та скасування рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014р. у справі №819/1721/14-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 19.02.2016р.