Справа № 825/3674/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/3674/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Курячого О.П., представника відповідача Кравченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 № 102000010/2015/000195/2 та від 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2, а також скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00270 та №102110000/2015/00277.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2015 ПП «Семенівська мануфактура» було укладено контракт № LGSM080715 із LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD, відповідно до умов якого LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD взяло на себе зобов'язання поставити ПП «Семенівська мануфактура» товари в асортименті, а ПП «Семенівська мануфактура» зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту (а.с. 25-29).

11.08.2015 між ПП «Семенівська мануфактура» та LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD укладено додаткову угоду № 2 до контракту №LGSM08715 від 08.07.2015 відповідно до якої сторони домовились, що ціна за одиницю товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару (а.с. 125).

Згідно інвойсу від 25.08.2015 №ХG150101082, компанією LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD поставлено позивачу товар - плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, на загальну суму 33 412,50 доларів США (ціна за одиницю товару - 2,25 доларів США) (а.с.115).

Згідно інвойсу від 28.08.2015 № ХG150101085, компанією LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD поставлено позивачу товар - плед синтетичний в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер, на загальну суму 33 416,60 доларів США (ціна за одиницю товару - 2,25 доларів США) (а.с.35).

Крім того, 20.10.2014 між ПП «Національні традиції» (виконавець) та ПП «Семенівська мануфактура» (замовник) укладено договір № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за обумовлену плату в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів замовника, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню у Харківській митниці, а також надавати інші, пов'язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги (а.с.57-59).

Так, ПП «Національні традиції», з метою митного оформлення товару, до відповідача в електронному вигляді подано митні декларації №102110000/2015/026077 від 29.10.2015 та №102110000/2015/026182 від 02.11.2015, згідно яких позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 33 416,60 доларів США та 33 412,50 доларів США (а.с.22, 109).

Одночасно з митними деклараціями по поставці товару були подані наступні документи: контракт №LGSM080715 від 08.07.2015; інвойс №ХG150101085 від 28.08.2015; пакувальний лист до інвойсу №ХG150101085 від 28.08.2015; інвойс №ХG150101082 від 25.08.2015; пакувальний лист до інвойсу №ХG150101082 від 25.08.2015; видаткова накладна №ХG15085 від 25.08.2015; видаткова накладна № ХG15082 від 21.08.2015; відвантажувальна специфікація №28.08-2/СМ від 28.08.2015; відвантажувальна специфікація №26.08-1/СМ від 26.08.2015 (а.с. 25-29, 34-42, 114-119, 122-123).

Також позивачем було надано розрахунок ціни (калькуляція собівартості на тканини) від 11.09.2015 №LG11/2015/9, від 14.09.2015 №LG11/2015/9 (а.с. 32-33, 112-113), звіти про оцінку майна від 28.10.2015 № 04-04/10/154 та від 02.11.2015 № 04-04/11/157 (а.с. 61-81, 133-151); прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.08.2015 №LG11/2015/9 (а.с. 30-31); міжнародні товарно-транспортні накладні від 27.10.2015 №008269, від 30.10.2015 №008298 (а.с. 43, 124); коносамент від 01.09.2015 №WMS15081039 та від 03.09.2015 №WMS15080828 (а.с. 40, 120); листи від 11.09.2015 №LG1550, від 14.09.2015 №LG1562, від 15.09.2015 №11.016/15.09, від 14.09.2015 №LG1566, від 14.09.2015 №LG1569, від 15.09.2015 №11.015/15.09 (а.с. 49-53, 127-131).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару з використанням інформації ЄАІС посадовою особою Чернігівської митниці встановлено, що по товару: «пледи синтетичні в комплекті з поліетиленовою сумкою у вигляді мішка для зберігання та транспортування 100% поліестер:арт.20/О/СМ-9280 шт., розмір 200х220 см, - арт.012/О/S-540 шт., розміром 150х200 см. Вироби вироблені з тканини, що утворена в результаті взаємного переплетіння систем ниток, розташованих по взаємно перпендикулярним направленням, пофарбовано з нанесенням кольорових малюнків і окантовано трикотажною стрічкою по краях. Вироблено з синтетичних ниток. Виробник: LINYI GRENE INDUSTRY AND TRADING CO. LTD. Торгівельна марка «ТО&ТО». Країна виробництва Китай. Заявлена позивачем митна вартість становить 2,25 долар США за одиницю товару, при цьому у митного органу наявна цінова інформація на подібні товари, згідно митної декларації від 28.10.2015 № 100250001/2015/13929, яка дорівнює 1-3,01 доларів США за 1 кг (а.с.16-17, 103-104).

Тому, посадовою особою Чернігівської митниці ДФС, з метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, проведено консультацію з декларантом.

Однак, в ході проведення консультації декларант не надав цінової інформації щодо імпорту ідентичних та/або подібних товарів на митну територію України.

У зв'язку з тим, що позивачем цінова інформація щодо товару не надана, а до митного оформлення подані документи, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Чернігівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 № 102000010/2015/000195/2 та від 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2, за шостим (резервним методом), картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00270 та №102110000/2015/00277, якими позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття відповідачем митної декларації (а.с. 18-21, 105-108).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки декларантом не надано Чернігівській митниці МФС документів, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Так, приймаючи оскаржувані рішення та картки відмови, податковий орган виходив з того, що звіти про оцінку майна від 28.10.2015 №04-04/10/154 та від 02.11.2015 №04-04/11/157 не містять інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, зокрема інформації з інтернет-ресурсів; згідно умов контракту від 08.07.2013 №LGSM080715 оплата товару здійснюється на умовах передоплати згідно рахунку-фактури на попередню оплату. На момент митного оформлення рахунок-фактура на передоплату та платіжне доручення про здійснення попередньої оплати не надано. Згідно платіжного доручення від 10.08.2015 №11 перевірити перерахування коштів на дану поставку товару неможливо; надана калькуляція собівартості на пледи від 11.09.2015 №LG11/2015/9 дійсна на період з 20.06.2015 по 01.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 25.08.2015 згідно інвойсу від 25.08.2015 № XG150101082; надана калькуляція собівартості на пледи від 14.09.2015 №LG14/2015/9 дійсна на період з 20.06.2015 по 01.08.2015, у той час як відвантаження товару здійснено 28.08.2015 згідно інвойсу від 28.08.2015 № XG150101085; прайс-лист №LG20/2015 від 20.08.2015 не містить інформації щодо періоду дії цін (а.с.16-17, 103-104).

Таким чином, спірні рішення обґрунтовані тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши вказані обставини, які, на думку митного органу, викликають сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МК мав витребувати у позивача необхідні додаткові документи.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, витребовуючи додаткові документи, митний орган повинен письмово повідомити декларанта про необхідність надання таких документів.

Колегія суддів наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення позивачу такого повідомлення ні в письмовому вигляді відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, ні в електронній формі відповідно до п. 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631.

Разом з тим, встановлення вказаних обставин впливає на правильність вирішення спору, оскільки дозволяє з'ясувати питання чи міг декларант надати додаткові документи на вимогу митного органу у строк, встановлений ч. 3 ст. 53 МК та чи проведено митним органом консультації з декларантом відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МК, застосовуючи другорядний метод визначення вартості товару, що в свою чергу впливає на законність оскаржуваних рішень відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст 57 МК застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У судовому засіданні 17.02.2016 представник позивача стверджував, що процедури консультації проведено не було, жодних письмових вимог про надання додаткових документів до позивача не надходило. Відповідачем цього спростовано не було.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не було дотримано процедури визначення митної вартості товару, не проведено консультацій, у ході яких митний орган міг би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не витребувано у позивача документів, які б дали змогу підтвердити заявлену митну вартість. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 по справі № 21-326а13.

Крім того, колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на недоліки поданих позивачем до митного оформлення документів з огляду на таке.

Відповідач стверджує, що звіти про оцінку майна від 28.10.2015 №04-04/10/154 та від 02.11.2015 №04-04/11/157 не містять інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України, зокрема інформації з інтернет-ресурсів. Колегія суддів вважає, що відсутність посилань у звіті на інтернет-джерела не може свідчити про заниження позивачем митної вартості імпортованих товарів.

Щодо необхідності надання позивачем документів, що підтверджують передоплату товару варто зазначити, що з аналізу ст. 3 та ст. 5 контракту від 08.07.2015 № LGSM080715 вбачається, що передоплату сторони застосовують лише тоді, коли це визначено в рахунку-фактурі, тобто за домовленістю.

Відповідач помилково говорить про те, що калькуляція собівартості на пледи не була дійсною в період їх фактичної поставки, оскільки вказана калькуляція (а.с. 32-33) не містить даних щодо її строку дії. В ній лише зазначено те, що вода складена по товарам, які вироблені (а не продані чи поставлені) в період з 20.06.2015 по 01.08.2015.

Незазначення в прайс-листі періоду дії цін також не може слугувати підставою для висновку про заниження позивачем митної вартості товарів. Крім того, наданий позивачем прайс-лист було складено за неділю до фактичного відвантаження товару - 20.08.2015, що також дає підстави для висновку про достовірність зазначених у ньому цін.

Крім того, обґрунтовуючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, відповідач посилається на наявну в інформаційних базах митниці інформацію на подібний товар по митній декларації від 28.10.2015 № 100250001/2015/13929. Однак, варто зауважити, що умовами поставки, згідно даної декларації є CPT (а.с. 196), при тому, що поставка спірного товару позивачу здійснювалась на умовах CFR.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою дня висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. З урахуванням цього, посилання відповідача на наявність іншої цінової інформації є необґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що непроведення процедури консультацій та ненаправлення вимоги про надання додаткових документів позбавило позивача права надати додаткову інформацію та/або документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів. При цьому, подані позивачем до митного оформлення документи, як зазначено вище, містять цінову інформацію, у достовірності інформації не виникає сумнівів, а тому посилання відповідача на їх недоліки є необґрунтованим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.10.2015 № 102000010/2015/000195/2 та від 02.11.2015 №102000010/2015/000198/2.

Скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00270 та №102110000/2015/00277 Чернігівської митниці ДФС.

Присудити на користь Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС судовий збір у розмірі 10 231,20 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 18.02.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.