Справа № 682/3348/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року К/800/10150/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року та на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року по справі №682/3348/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просив суд визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язавши відповідача зарахувати стаж на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції за період з 1 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 1 січня 1999 року по 18 червня 2003 року.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області та зобов'язано призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28 травня 2014 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи позивача трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції з 1 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 1 січня 1999 року по 18 червня 2003 року.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить ухвалити нове судове рішення, яким скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення ними 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно зі статтею 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно частини 1 статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судами попередніх інстанцій досліджено копію трудової книжки позивача, книгу обліку трудового стажу колгоспника, архівну довідку, видану 08 жовтня 2012 року №0111/1049 Славутським районним трудовим архівом, витяг з господарських книг сільської ради за 1991-2005 роки, довідку Бачманівської селянської спілки від 25 березня 1999 року №12, табелі обліку робочого часу, облікові листи, відомості на видачу спецодягу, спецзасобів, вогнегасників, персональну картку ОСОБА_4 із Славутського міськрайонного центру зайнятості, де зазначено, що в період з 1 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року та з 1 січня 1999 року по 18 червня 2003 року позивач працював трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції у підсобному господарстві фірми «Прогрес» с. Бачманівка, (після зміни форми організації - спілка селян власників Бачманівська, сільськогосподарський кооператив «Бачманівський»).

Крім того, допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які працювали разом із позивачем, підтвердили факт роботи ОСОБА_4 трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції у спірні періоди.

Відповідач вказує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтується на матеріалах справи та нормах матеріального права, оскільки судом не враховано порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника та порядку оскарження такого рішення.

Враховуючи відомості встановлені судами попередніх інстанцій та положення частини 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, доводи викладені Управлінням Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області є безпідставними.

Крім того, із досліджених судами довідок щодо кількості відпрацьованих трудоднів вбачається, що позивач за час роботи понаднормово виконував встановлений мінімум трудоднів.

За таких обставин та відповідно до зазначених нормативно-правових актів, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі Хмельницької області залишити без задоволення.

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року та на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.