Справа № 815/4745/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4745/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Авраменка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом приватного підприємства «ІНБУДТОРГ» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення митного органу про корегування митної вартості та відмову у митному оформлені (випуску) товарів транспортних засобів комерційного призначення та картки відмови в прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2015 року приватне підприємство «ІНБУДТОРГ» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товару № 500060001/2015/610081/2 від 08.07.2015 року; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00184.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2015 року позов приватного підприємства «ІНБУДТОРГ» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Одеська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Одеська митниця Державної фіскальної служби зазначила, що судом першої інстанції не було досліджено доводів відповідача щодо можливого заниження підприємством митної вартості товарів. Так, апелянт зазначив, що під час митного контролю товарів за МВД, поданою позивачем, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості товарів. Апелянт посилався на те, що надані позивачем у підтвердження митної вартості товарів документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим і було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформлені (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які на думку митного органу прийняті правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2015 року та прийняття нової, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2015 року між позивачем та компанією SHEN ZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD було укладено зовнішньоекономічний контракт № 1/03, за умовами якого продавець продає, а покупець купує будматеріали, перелічені в проформах інвойсів до вказаного договору; вартість за одиницю та кількість товарів, що постачаються в кожній партії повинна бути погоджена обома сторонами та вказана в проформі інвойсу, що є невідємною частиною контракту.

На виконання умов вказаного контракту контрагентом позивача був поставлений товар сітка скловолоконна, не полотняного переплетіння, самоклейка у рулонах.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару, 02.07.2015 року ПП «ІНБУДТОРГ» подало митному органу електронну митну декларацію № 50060001/2015/012279, в якій зазначено вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору в розмірі 27 114,40 USD.

З вказаного розміру митної вартості позивачем самостійно було обраховано митні платежі.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав наступні документи:

1. декларацію митної вартості від 02.07.2015 року № 50060001/2015/012279;

2. зовнішньоекономічний контракт № 1/03 від 30.03.2015 року;

3. облікову карту субєкта зовнішньоекономічної діяльності;

4. банківський платіжний документ, що стосується оцінювання товару № 16 від 18.06.2015 року;

5. інвойс;

6. транспортні (перевізні) документи, повязані з умовами поставки FOB, які не включені у вартість товару рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 193983 від 26.06.2015 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 2373 від 26.06.2015 року, банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 151 від 30.06.2015;

7. прайс-лист виробника товару б/н від 15.05.2015 року;

8. висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією 0423-іnf від 03.07.2015 року;

9. копію митної декларації країни відправлення № 11513381 від 21.05.2015 року;

10. переклад митної декларації країни відправлення б/н від 21.05.2015 року.

Під час митного контролю товарів за МД № 500060001/2015/012279 від 02.07.2015 року митним органом зафіксовано спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) щодо можливого заниження митної вартості товару.

Одеською митницею ДФС, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих декларантом, разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплаченою або підлягає сплаті за ці товари.

У зв'язку з вказаним, за наслідками розгляду наданих документів посадовою особою підрозділу митного оформлення було повідомлено декларанту про необхідність надання додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника.

Листом від 07.07.2015 року, ПП «ІНБУДТОРГ» повідомило Одеську митницю про відсутність бухгалтерської документації щодо розмитнюваного товару, оскільки це є першим митним оформленням за зовнішньоекономічним контрактом. Інші додаткові документи надані не були.

За результатами розгляду поданих підприємством документів, відповідачем 08.07.2015 року було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару № 500060001/2015/610081/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00184.

В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), не застосовується відповідно до п.2 ст. 58 МК України. У наданих документах наявні розбіжності, та вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплаченою або підлягає сплаті за ці товари.

Так, митним органом зазначено, що в пункті 1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.03.2015 року № 1/03 вказано, що продавець продає, а покупець купує будматеріали, перелічені в проформах інвойсів; вартість за одиницю та кількість товарів, що постачаються в кожній партії повинна бути погоджена обома сторонами та вказана в проформі інвойсу, що є невідємною частиною контракту, але в додатково наданій декларантом проформі інвойсі № SSL20150618 від 18.05.2015 року (дата виправлена відповідно до листа від 06.07.2015 року б/н, надісланого уповноваженою особою продавця товару: «SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD) відсутнє погодження сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.03.2015 року покупця ПП «ІНБУДТОРГ» з підписом уповноваженої особи та печаткою.

В рішенні про коригування заявленої митної вартості товару митний орган зазначив, що в проформі інвойсі № SSL20150618 від 18.05.2015 року було відсутнє посилання на номер контракту, що зробило неможливим ідентифікувати його з поставкою товарів та виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення, заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України.

Крім зазначеного, митним органом було встановлено, що в п. 5.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.03.2015 року № 1/03 визначено, що оплата проводиться на умовах 100 % передоплати протягом 10-ти днів після одержання інвойсу (проформи інвойсу), але при зазначенні в інвойсі від 21.05.2015 року № SSL20150555 передоплати 100%, в наданій проформі інвойсу від 18.05.2015 року № SSL20150618 внесено: «Payment: deposit (USD 7 830,0)», що не відповідає сто відсотковій вартості товару.

Крім того, митним органом встановлено наступні розбіжності та неточності у поданих документах:

- в наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 21.05.2015 року № 11513381 та в її перекладі вказано номер коносаменту ZIMUSNH3153674, що не відповідає номеру коносамента наданому декларантом до митного оформлення, а саме WMS15050287, що, на думку митного органу, могло свідчити про не автентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості;

- в копії митної декларації країни відправлення від 21.05.2015 року № 11513381 відсутні реквізити товаросупровідних документів та зовнішньоекономічного контракту, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою товару;

- в п. 4.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.03.2015 року № 1/03 перелічені документи, що повинні надходити з товаром, включаючи сертифікат ССРІТ про достовірність копії експортної декларації, який не надано до митного оформлення декларантом.

Зазначені обставини і стали підставою для прийняття митним органом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В свою чергу, листом від 13.07.2015 року ПП «ІНБУДТОРГ» до митного органу були надані додаткові документи в обґрунтування підстав застосування митної вартості за ціною договору, а саме: копія договору № 78 від 09.07.2015 року; копія рахунку на оплату № 4710 від 10.07.2015 року; копія видаткової накладної № 182 від 10.07.2015 року; копію довіреності № 900 від 10.07.2015 року; копія платіжного доручення № 2437 від 10.07.2015 року; копія рахунку на оплату № 4716 від 10.07.2015 року; копію видаткової накладної № 201 від 10.07.2015 року; копія платіжного доручення № 52 від 13.07.2015 року; копія рахунку на оплату № 4714 від 10.07.2015 року; копія видаткової накладної № 200 від 10.07.2015 року; копія платіжного доручення № 77 від 13.07.2015 року; копія рахунку на оплату № 4715 від 10.07.2015 року; копія видаткової накладної № 190 від 10.07.2015 року; копія перекладу рахунку № SSL20150555 від 21.05.2015 року; копія пакувального листа від 21.05.2015 року; копія листа-пояснення SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD з перекладом від 07.07.2015 року; копія супровідного листа № 41 від 07.07.2015 року; копія калькуляції вартості продукції SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD з перекладом; копія комерційної пропозиції щодо сітки зі скловолокна за квітень 2015 року; копія комерційної пропозиції щодо сітки зі скловолокна за травень 2015 року; копія комерційної пропозиції щодо сітки зі скловолокна за червень 2015 року; копія комерційної пропозиції щодо сітки зі скловолокна з скліючою поверхнею за квітень 2015 року; копія комерційної пропозиції щодо сітки зі скловолокна з скліючою поверхнею за травень 2015 року; копія комерційної пропозиції щодо сітки зі скловолокна з скліючою поверхнею за червень 2015 року; каталог SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD; оригінал платіжного доручення від 18.06.2015 року.

Однак, за результатами розгляду поданих підприємством додаткових документів, Одеською митницею ДФС було відмовлено у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ПП «ІНБУДТОРГ», зважаючи на наступне:

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органів доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні позивача до Одеської митниці для митного оформлення товарів, підприємством був наданий пакет документів.

З наданих документів вбачається, що товар, який ввозився на територію України був придбаний саме за контрактом № 1/03 від 30.03.2015 року. У підтвердження ціни товару, який був придбаний позивачем, були надані документи, зокрема, інвойс, банківський платіжний документ, що стосується оцінювання товару № 16 від 18.06.2015 року; прайс-лист виробника товару б/н від 15.05.2015 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією 0423-іnf від 03.07.2015 року; копія митної декларації країни відправлення № 11513381 від 21.05.2015 року; також були надані копії рахунків на оплату; копії видаткових накладних; копії платіжних доручень; копія пакувального листа від 21.05.2015 року; копія листа-пояснення контрагента позивача компанії SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD з перекладом від 07.07.2015 року; копія супровідного листа № 41 від 07.07.2015 року; копія калькуляції вартості продукції SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD з перекладом; копії комерційних пропозицій щодо сітки зі скловолокна за квітень, травень, червень, 2015 року; копії комерційних пропозицій щодо сітки зі скловолокна з скліючою поверхнею за квітень, травень, червень 2015 року; каталог SHENZHEN SAM SOON LEONG INDUSTRIAL CO, LTD та ін.

В свою чергу, перевезення товару здійснювалось за договором № 873/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів від 18.06.2015 року, укладеним з ТОВ «Глобал ОСОБА_2».

У підтвердження транспортних витрат було надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 193983 від 26.06.2015 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 2373 від 26.06.2015 року, банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 151 від 30.06.2015; довідку про транспортні витрати.

Що стосується виявлених митним органом розбіжностей у поданих документах, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, встановив наступне:

Як зазначало вище, митний орган посилався на відсутність в проформі інвойсі № SSL20150618 від 18.05.2015 року посилання на номер контракту, що зробило неможливим ідентифікувати його з поставкою товарів та виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення, заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України; на відсутність у вказаному документі погодження сторони зовнішньоекономічного контракту покупця ПП «ІНБУДТОРГ» з підписом уповноваженої особи та печаткою, а також на розбіжність в інформації щодо оплати товару (в наданій проформі інвойсу від 18.05.2015 року № SSL20150618 внесено: «Payment: deposit (USD 7 830,0)», що не відповідає положенням контракту, які передбачають сто відсоткову оплату вартості товару).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що основним джерелом інформації про вартість товару є контракт, тоді як специфікації та інвойси є додатковими документами. Якщо сторони контракту вважають необхідним додатково узгоджувати рахунки, використовувати, чи ні, проформи-інвойсів, як проміжні документи, то вони це оформляють відповідними домовленостями.

Інвойс є розрахунково-платіжним документом (рахунком), за яким виставляються певні суми до оплати. Інвойс є похідним документом від контракту.

Проформа-інвойс є попереднім рахунком, який виставляється на оплату товару постачальником. При цьому, відомості вказані у проформі інвойсі є попередніми, проміжними, що не виключає можливості їх подальшої зміни.

В даному випадку, при митному оформленні товарів позивачем був наданий митному органу інвойс від 21.05.2015 року № SSL20150555, в якому міститься інформація щодо товару, який поставляється, одиниці виміру, ціни. Вказано загальну вартість товару, яка складає 27 114,40 USD, яка повністю співпадає з вартістю товару, задекларованою в електронній митній декларації № 50060001/2015/012279, поданій до Одеської митниці.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в даному випадку не встановлено умов додаткового узгодження рахунків, а проформа-інвойс використовувався як проміжний документ.

Таким чином, посилання на невідповідність даних у проформі-інвойсі, за наявності належним чином складеного інвойсу, який підтверджує асортимент поставки товару, його ціну, а також платіжного доручення № 16 від 18.06.2015 року, який підтверджує стовідсоткову оплату товару, який поставлявся згідно контракту № 1/03 від 30.03.2015 та інвойсу SSL201505555 від 21.05.2015-27114.40), у сумі 27 114, 40 USD є безпідставними та не свідчать про неможливість встановлення відповідності заявленої митної вартості товарів митній вартості товару за умовами договору.

Відповідача також посилався на те, що в копії митної декларації країни відправлення від 21.05.2015 року № 11513381 та в її перекладі вказано номер коносаменту ZIMUSNH3153674, що не відповідає номеру коносамента, наданому декларантом до митного оформлення, а саме WMS15050287, що, на думку митного органу, могло свідчити про не автентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості.

З цього приводу позивач в ході розгляду даної справи пояснив, що при здійсненні поставки товару оформлювався лінійний коносамент під номером ZIMUSNH3153674 щодо перевезення в ОСОБА_1 вантажу з зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. Сторонами цього коносаменту виступили лінійний агент China Global Trading Co limited та експедитор вантажоотримувача ПП «ІНБУДТОРГ» - Global ocean link.

В свою чергу, лінійний коносамент видається морським перевізником і підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/бронювання певного вантажомісця на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.

В подальшому, експедитором Global ocean link (після оформлення лінійного коносаменту) був виданий домашній коносамент за № WMS15050287. Домашній коносамент видається вже безпосередньо експедитором зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при оформлені морського перевезення вантажу, сталою практикою є оформлення одночасно двох типів коносаментів: лінійного коносаменту (Master bill of loading) та домашнього коносаменту (House bill of loading).

Позивач зазначив, що на час оформлення митної декларації країни відправлення, у вантажовідправника були дані лінійного коносаменту ZIMUSNH3153674, які й були зазначені останнім. При цьому, дані домашнього коносаменту у вантажовідправника бути не могли, оскільки сторонами в даному товарно-супровідному документі зазначались вже експедитор та отримувач вантажу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку митним органом не було враховано специфіки укладення договорів морського перевезення вантажів, коли обидва документи одного й того ж вантажу, оформлюються з різних підстав на різних етапах морського перевезення, а тому посилання в митній декларації країни відправлення та в її перекладі на номер коносаменту ZIMUSNH3153674 не свідчить про наявність розбіжностей та про можливе заниження позивачем митної вартості товарів.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів товаросупровідних документів та зовнішньоекономічного контракту не впливає на числові значення складових митної вартості.

Що стосується ненадання декларантом відповідно до п. 4.4 Контракту сертифікату ССРІТ про достовірність копії експортної декларації, в ході розгляду справи встановлено, що згідно окремої домовленості сторін контракту № 1/03 від 30.03.3015 року, сертифікат ССРІТ про достовірність копії експортної декларації надається покупцю додатково за його заявою, зважаючи на відсутність безумовної необхідності сертифікату ССРІТ для митних процедур в Україні та маючи на увазі здешевити витрати продавця, повязаних з отриманням вказаних додаткових документів та відповідно собівартість товару.

При цьому, позивач посилався на те, що підтвердження відповідності (верифікація) експортних митних декларацій та інших документів, що надаються експортером КНР, здійснюється як додатковий захід в окремих випадках, повязаних з недостатністю інформації щодо дійсних цін на імпортовані товари або сумнівами в достовірності задекларованих імпортером цін на китайські товари, або за ініціативи українського імпортера, що передбачено Постановою Правління Українського національного комітету Міжнародної ОСОБА_3 від 17 грудня 2010 року «Про затвердження Положення про порядок підтвердження відповідності (верифікації) експортних митних декларацій та інших документів на товари, що імпортуються з Китайської Народної Республіки в Україну».

В даному випадку вимогу про надання сертифікату, митний орган не висував, а оскільки за умовами зовнішньоекономічного контракту, зазначений документ не є необхідним для митних процедур, тому він у компанії постачальника декларантом не запитувався.

Щодо різниці в вартості товару, зазначеної в інвойсі від 21.05.2015 року № SSL20150555, платіжному дорученні від 18.06.2015 року № 16 (вартість за товар становить 27 114, 40 доларів США) та наданої митної декларації країни експорту та перекладу до неї (вартість за товар становить 27 044, 40 доларів США), позивач зазначив, що похибка виникла через застосування продавцем різних одиниць виміру при оцінюванні вартості товару: так, при оформленні митної декларації країни експорту, ціни на товар були зазначені, зважаючи на його вагу за 1 кг, при виставленні підсумкового інвойсу ціни на товар були зазначені зважаючи на його розмір за 1 кв.м.

З огляду на встановлені обставини, а також враховуючи надані позивачем документи, колегія суддів вважає, що позивач належним чином підтвердив заявлену ним митну вартість товару, визначену за першим методом за ціною договору, виявлені під час митного контролю обставини не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності чи неповнота даних, які не дозволяють встановити вартість товару за вказаним методом..

Позивачем був наданий митному органу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару № 500060001/2015/610081/2 від 08.07.2015 року, а також картка відмову в прийнятті митної декларації, митному оформлені (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500050001/2015/00184, прийняті Одеською митницею ДФС є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2016 року.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1