Справа № 2-а-64/2010
Суддя: Висоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2010-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-64/2010р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Н.В.,

при секретарі -Крапивній Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

встанов и в:

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим. що вони відповідно до ст.1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. (далі Закон) є дітьми війни. Згідно ст.6 зазначеного Закону з 01.01.2006р. їм повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч положень ст.22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п. 17 ст.77 та ст.110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006р.» від 20.12.2005р. та п.12 ст.71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Пунктом 41 розділу II ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено, проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. положення, що призупиняли дію ст.6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Позивачі вважають, що зупинивши Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» дію ст.6 Закону на 2006р., було грубо порушено положення основного Закону, тому відповідач зобовязаний здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30% і за 2006 рік також.

Керуючись вищезгаданим рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, позивачами було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної їм, як дітям війни соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2006 - 2008 роки, та забезпечити її виплату. Однак відповідач відмовив позивачам у їх гарантованому Конституцією України та ст.6 Закону праві. Позивачі вважають, що дана відмова є незаконною, протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам У країни.

Позивачі просять зобовязати відповідача надати інформацію про розмір виплаченої їм пенсії із зазначенням розміру доплат, якщо такі проводилися, передбачених ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006р. по 31.12.2008р. Визнати відмову відповідача щодо виплати позивачам щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправною. Зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки.

У судове засідання позивачі не зявилися, просять справу розглянути без їх участі, так як за станом здоровя та через похилий вік вони не зможуть зявитися в судове засідання, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи без участі, та заперечення згідно якого позов не визнає в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. По справі встановлено, що позивачі відповідно до ст.1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. (далі Закон) є дітьми війни, які на час закінчення (02.09.1945 року) Другої світової війни не досягли 18 років. Дана обставина не заперечується відповідачем та підтверджується наданими копіями посвідчень, яки мають дані, що позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (№ 115329); ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (№ 110677); ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 (№ 111822) є дітьми війни. Згідно ст.6 «Про соціальний захист дітей війни», редакція якої діяла до 01.01.2008 року, дітям війни повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ст.46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, і також у старості і в інших випадках, передбачених законом. Таким чином щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою реалізації конституційного права на соціальний захист громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне с рахування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював цей розмір немає. Розмір підвищення до пенсії відповідно до от.6 Закону складає 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія заліком відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із законом «Про державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня - 350 гри., з 01 квітня - 359 грн., з 01 жовтня - 366 грн..

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн.. з 01 жовтня - 411 грн..

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до сяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня - 470 грн.. з 01 квітня - 482 грн., з 01 жовтня - 498 грн.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду. За умови відсутності у Державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни, це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів з яких має виплачуватись зазначена надбавка. Однак, суд вважає, що дана обставина не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка передбачена Законом.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується па спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем, що також не заперечується. Відповідно до ст.22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2006р.» від 20.12.2005р. однак у звязку з виключенням п.17 ст.77 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006р.» відповідно до ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006р.» від 19.01.2006 року дію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було відновлено.

Згідно п.12 ст.71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст.111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 року положення, що призупиняли дію ст.6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення.

Пунктом 41 розділу II ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції (яка набрала чинності 01.01.2008 року): «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або до щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним з законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року положення, що призупиняли дію ст.6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення.

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає, що невиплачена позивачам щомісячної державної соціальної допомога, як дітям війни підлягає стягненню, враховуючи те. що право на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від розміру доходів одержувача чи наявності фінансування з бюджету, має безумовний характер, тому підлягають задоволенню вимоги позивача, щодо стягнення виплати недоплаченої пенсії, як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Представник відповідача не наполягав на застосуванні вимог КАС, що регулюють стоки звернення до суду. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 100 КАС України позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду. Керуючись вищезгаданим рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, позивачами було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної їм, як дітям війни соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2006 - 2008 роки, та забезпечити її виплату. Однак відповідач відмовив позивачам у їх гарантованому Конституцією України та ст.6 Закону праві, з врахуванням даної Обставини слід вважати, що позивачі дізнались про порушення їхніх прав з вказаних листів. Водночас суд зазначає, що в період з 2006 року по 9 липня 2007 року до винесення вищезазначеного рішення Конституційним судом України, відповідач діяв у відповідності з нормами Закону «Про державний бюджет України» та ст.95 Конституції України, а тому підстав для визнання його дій чи бездіяльності, у вказаний період, незаконними немає. А отже, в цій частині позовні вимоги в частині зобовязання відповідача здійснити нарахування доплати до пенсії задоволенню не підлягають.

За таких обставин позови підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по розгляду справи віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.21, 24. 46, 152 Конституції України, ст. 1,6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». ЗУ«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік». Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, 7-14, 71, 99,100, 122, 158-163,167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області в частині відмови нарахувати пенсію ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з підвищенням її розміру як дітям війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» - неправомірною.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області нарахувати пенсію ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з підвищенням її розміру, як дітям війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року і здійснити відповідні виплати на користь позивачів за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами встановленими ст.ст. 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Висоцька Н.В.