Справа № 806/136/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Житомир справа № 806/136/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати неправомірними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо не зарахування йому вислуги років в пільговому обчисленні.

- зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зарахувати йому до вислуги років у пільговому обчисленні час проходження служби у зоні безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця, про що надати відповідні документи.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у період з 04.03.2002 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справи України, зокрема в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області. Наказом начальника УМВС України в Житомирській області №329 о/о від 05.11.2015 року його було звільнено. Проте, до пільгової вислуги років позивачу не було зараховано період проходження служби в зонах гарантованого добровільного відселення. Станом на 06.11.2015 року вислуга років склала 15 років 13 днів. З метою врахування часу проходження служби у зоні гарантованого відселення у пільговому обчисленні позивач звернувся до відповідач, проте останній листом за вих. № В-43/105/05/12-2015 від 17.12.2015 відмовив у зарахуванні пільгового стажу. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки його право на зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні періоду служби у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого відселення встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393. Тому, посилання відповідача на відсутність наказу МВС України, яким би затверджувався перелік підрозділів, що підпадають під дію вказаної Постанови не може звужувати обсягу наданого йому права або скасовувати таке право обчислення вислуги років.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не прибув, через канцелярія суду подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" законодавець чітко визначив умови зарахування на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме згідно з переліком, визначеним у постанові затвердженого МВС підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ, який на сьогоднішній день не існує. Крім того, позивач проходив службу в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області, однак зазначений підрозділ під дію постанови КМУ від 17.07.1992 №393 не підпадає.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 04.03.2002 по 06.11.2015, з яких в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області, який розташований на території зони гарантованого (добровільного) відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи, на посадах середнього начальницького складу з 07.08.2002 по 06.11.2015 (а.с.10, 18).

Наказом начальника УМВС України у Житомирській області №329 о/с від 05.11.2015 звільнено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Лугинського районного відділу УМВС України в Житомирській області звільнено на підставі п.64 "г" (скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 8).

Із наказу вбачається, що на день звільнення календарна вислуга років позивача складає 15 років 13 днів.

Після звільнення позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області з проханням зарахування йому вислугу років у пільговому обчисленні періоду проходження служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 17.12.2015 № В-43/105/05/12-2015 відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби в зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у зв'язку з тим, що на адресу УМВС України в Житомирській області не надходив наказ МВС України про затвердження переліку підрозділів, які підпадають під дію постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (а.с. 6-7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 18 Закону України "Про міліцію" встановлює, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 із змінами і доповненнями (далі - Положення № 114), це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Відповідно до пункту 21 Положення № 114, для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 393).

Згідно з підпунктом "в" пункту 3 Порядку № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема, у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення, в якому, зокрема, до зони гарантованого добровільного відселення віднесено смт. Лугини Житомирської області.

Суд вважає, що оскільки Постановою № 393 передбачено зарахування служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку один місяць за півтора і цей Порядок діє, тому у відповідача не було правових підстав для відмови в зарахуванні позивачу вислуги років в пільговому обчисленні.

Посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку підрозділів, затверджуваного Міністерством внутрішніх справ не дає останньому права для відмови позивачу в зарахуванні вислуги років в пільговому обчисленні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 вислуги років в пільговому обчисленні є неправомірними.

При цьому, на переконання суду, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, стягнення з відповідача коштів тощо. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача внести зміни до наказу №329 о/с від 05.11.2015, зарахувавши ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 07.08.2002 по 06.11.2015.

З огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 11, 86, 122, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 вислуги років в пільговому обчисленні.

Зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області внести зміни до наказу №329 о/с від 05.11.2015, зарахувавши ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 07.08.2002 по 06.11.2015.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович