Справа № 813/2843/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 876/10943/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопромсервіс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопромсервіс» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач - ТзОВ «Геопромсервіс» звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Сихівському районі м. Львова), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 14.01.2015 року про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Геопромсервіс» з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків при здійсненні взаєморозрахунків з приватним підприємством «Сантехмонтажсервіс» за весь період взаєморозрахунків червень - листопад 2012 року; визнати протиправними дії ДПІ Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Геопромсервіс» з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків при здійсненні взаєморозрахунків з ПП «Сантехмонтажсервіс» за весь період взаєморозрахунків червень - листопад 2012 року, скасувати податкові повідомлення-рішення № від 11.02.2015 року та №000014201 від 14.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що за результатами проведеної позапланової виїзної перевірки позивача з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків при здійсненні взаєморозрахунків з ПП «Сантехмонтажсервіс» (6) за період червень-листопад 2012 року відповідач дійшов необґрунтованих висновків про відсутність господарських операцій між позивачем та його контрагентом ПП «Сантехмонтажсервіс». Позивач, вважає, що його правочини з контрагентом носять реальний характер, що підтверджується: договорами, укладеними належним чином та у відповідній формі, наявністю первинної документації по господарських операціях з контрагентом, рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Крім того, позивач зазначає, що на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку, а також були зареєстровані платниками податку на додану вартість. З врахуванням викладеного, вважає винесені податкові повідомлення-рішення незаконними, такими, що порушують норми чинного податкового законодавства, а відтак підлягають скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ТзОВ «Геопромсервіс» оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи з підстав викладених у апеляційній скарзі, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова прийнята з неправильним та неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі та неправильним застосуванням норм права, є незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що запити ДПІ у Сихівському районі м. Львова від 28.10.14 року №4975/08/13-50-22-04/136 та від 12.09.14 року №1182/8/13-50-22-0410/136, які суд першої інстанції визнав за належні, не містять жодного посилання податкового органу на виявлені факти, які б свідчили про порушення саме позивачем податкового, валютного чи іншого законодавства. Тому, запити ДПІ у Сихівському районі м. Львова не є обов»язковим письмовим запитом контролюючого органу, який визначений п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Разом з тим, наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, або не підтвердження первинними документами вчинених операцій, якщо з інших даних видно, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов»язаннях платника податків у зв»язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце. Таким чином, при укладенні договорів з товариством «Геопромсервіс» ПП «Сантехмонтаж» здійснювало свою господарську діяльність в межах передбачених Конституцією та законами України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ «Геопромсервіс» зареєстроване 28.10.2008 року виконавчим комітетом Львівської міської ради як юридична особа, код ЄДРПОУ - 36183261, взятий на облік в органах Державної податкової служби України з 29.10.2008 року за №40067 та перебуває на обліку в ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області. Місцезнаходження позивача: м. Львів, прсп. Червоної Калини, 106/68.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та направлення від 15.01.2015 року №16 ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Геопромсервіс» () з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків при здійсненні взаєморозрахунків з ПП «Сантехмонтажсервіс» (код ЄДРПОУ 3290316) за весь період розрахунків.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п. 85.2 ст. 85 ПК України, яке полягає в ненаданні посадовим особам органів державної податкової служби документів, що належать або повязані з предметом перевірки; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 98223 грн.

За результатами перевірки складено акт від 27.01.2015 року №48/13-50-22-04-11/36183261.

На підставі Акта перевірки від 27.01.2015 року №48/13-50-22-04-11/36183261 ДПІ у Сихівському районі м. Львова винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 11.02.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов»язання за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на суму 510 грн. - за штрафними санкціями;

- № від 11.02.2015року, яким збільшено суму грошового зобов»язання за платежем «Податок на додану вартість» на суму 122 779 грн., в т.ч. 98 223 грн. - за основним платежем та 24 556 грн. - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, а також наказом про проведення перевірки та діями по її проведенню, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання їх протиправними та скасування.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав доводи позивача помилковими, проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов»язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об»єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок викладено у статті 78 розділу II Податкового кодексу України. Такі перевірки не передбачаються у плані роботи органу ДПС і проводяться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених у статті 78, а саме:

- за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків протягом 10 робочих днів із дня отримання запиту не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов»язковий письмовий запит органу державної податкової служби;

- платником не подано в установлений законом термін податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом;

- платником подано органу державної податкової служби уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся органом державної податкової служби;

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків протягом десяти робочих днів із дня отримання запиту не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби;

- платником податків подано в установленому порядку органу державної податкової служби заперечення до акту перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об»єктивний їх розгляд неможливий без перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження;

- розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

- платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V кодексу, та/або з від»ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

- щодо платника податку подано скаргу про ненадання таким платником податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів із дня його отримання;

- отримано постанову суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні;

- органом державної податкової служби вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб органу державної податкової служби нижчого рівня здійснено перевірку документів обов»язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з»ясування під час перевірки питань, що повинні бути з»ясовані під час перевірки для винесення об»єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

- у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби видає наказ, копія якого вручається платнику податків під розписку під час виходу на перевірку.

З матеріалів справи видно, що ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області 24.04.2014 року звернулося до позивача з запитом №4975/08/13-50-22-04/136 «Про надання інформації (пояснення) та їх документального підтвердження» (а.с. 205-206), в якому просила ТзОВ «Геопромсервіс» протягом 10 днів надати інформацію (пояснення) та їх документальне підтвердження щодо господарських операцій з ПП «Сантехмонтажсервіс» за весь період розрахунків.

12.09.2014 року ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області звернулася до позивача з запитом №11182/8/13-50-22-04-10/136 «Про відновлення документів» (а.с. 203), в якому на підставі п. 44.5 ст. 44 ПК України зобов»язала позивача протягом 90 днів відновити втрачені документи фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Геопромсервіс» за період червень-вересень 2012 року, що підтверджують взаєморозрахунки з ПП «Сантехмонтажсервіс» та надати їх до перевірки.

Згідно з доповідною запискою від 13.01.2015 року №3/13-50-22-04/144 (а.с. 200) підставою для призначення документальної позапланової перевірки ТзОВ «Геопромсервіс» стало ненадання позивачем документів на запити ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 28.10.2014 року №4975/08/13-50-22-04/136 та від 12.09.2014 року №11182/8/13-50-22-04-10/136.

В свою чергу, позивач не подав до суду доказів надання відповідачу пояснень та їх документальних підтверджень на письмові запити від 28.10.2014 року №4975/08/13-50-22-04/136 та від 12.09.2014 року №11182/8/13-50-22-04-10/136.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно винесено наказ від 14.01.2015 року про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Геопромсервіс» з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків при здійсненні взаєморозрахунків з ПП «Сантехмонтажсервіс» за весь період взаєморозрахунків на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у зв»язку з не наданням позивачем пояснень та їх документальних підтверджень на обов»язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Щодо твердження позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.02.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов»язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов»язані з предметом перевірки. Такий обов»язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З матеріалів справи видно, що відповідач двічі направляв на адресу позивача лист-вимогу «Про надання документів для перевірки» від 15.01.2015 року №61/10/13-50-22-04-08/144 та від 20.01.2015 року №630/10/13-50-22-04-08/144 (а.с. 187-188).

Лист-вимога від 15.01.2015 року №61/10/13-50-22-04-08/144 вручена особисто директору позивача 15.01.2015 року. Позивач відмовився від отримання листа-вимоги від 20.01.2015 року №630/10/13-50-22-04-08/144, що підтверджується актом №176/22-04 від 20.01.2015 року.

Як встановлено судом, станом на 20.01.2015 року (останній день перевірки) позивачем не надано для перевірки: установчі та дозвільні документи, головні книги, оборотно-сальдові відомості по окремих рахунках бухгалтерського обліку за період з 01.01.2012 року по 30.11.2014 року, податкова та статистична звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, податкові накладні за весь період розрахунків з 01.01.2012 року по 30.11.2014 року, касові і банківські документи за період з 01.01.2012 року по 30.11.2014 року, договори з покупцями та замовниками, акти виконаних робіт, видаткові накладні, документи за придбану та в подальшому реалізовану продукцію, наявність у підприємства складських, орендованих приміщень, договорів на збереження продукції, відомості про стан дебіторсько-кредиторської заборгованості.

Позивач не подав до суду доказів надання документів на листи-вимоги відповідача від 15.01.2015 року №61/10/13-50-22-04-08/144 та від 20.01.2015 року №630/10/13-50-22-04-08/144.

Враховуючи те, що позивач не надав документів на письмові запити відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2015 року, яким збільшено позивачу суму грошового зобов»язання за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» на суму 510 грн. - за штрафними санкціями винесено правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачем та ПП «Сантехмонтажсервіс» укладено договір купівлі-продажу №0106-12 від 01.06.2012 року, відповідно до умов якого продавець (ПП «Сантехмонтажсервіс») зобов»язується передати у власність покупця (позивача) фари та будівельні матеріали в асортименті, кількості та по цінах, вказаних в накладних, що узгоджується сторонами при кожній поставці. Покупець зобов»язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору та укладено договір №2806/12 від 28.06.2012 року, відповідно до умов якого виконавець (ПП «Сантехмонтажсервіс») бере на себе зобов»язання виконати роботи відповідно до замовлення замовника (позивача) по встановленню та розбиранню зовнішніх металевих трубчастих інвентарних риштувань, висота яких складає до 16 м. на об»єктах, де замовник буде виконувати роботи підвищеної небезпеки.

Реальність виконання договорів підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема договором купівлі-продажу, оборотно-сальдовою відомістю, картками рахунку, платіжними дорученнями, видатковими накладними та податковими накладними, які погоджені та підписані посадовими особами ТзОВ «Геопромсервіс» та ПП «Сантехмонтажсервіс».

Виконання та проведення позивачем перерахунку коштів за вказані роботи підтверджено податковими накладними від 11.06.2012 року №6 на суму ПДВ 2750,52 грн., від 12.06.2012 року №11 на суму ПДВ 4547,40 грн., від 19.06.2012 року №17 на суму ПДВ 7267,51 грн., від 27.06.2012 року №20 на суму ПДВ 6402,10 грн., від 30.06.2012 року №64 на суму ПДВ 9244,21 грн., від 16.07.2011 року №12 на суму ПДВ 6333,52 грн., від 17.07.2012 року №14 на суму ПДВ 2008,70 грн., від 20.07.2012 року на суму ПДВ 5142,03 грн., від 25.07.2012 року №23 на суму ПДВ 4016 грн., від 27.07.2012 року №33 на суму ПДВ 6103,22 грн., від 31.07.2012 року №35 на суму ПДВ 3916 грн., від 02.08.2012 року №3 на суму ПДВ 4305,60 грн., від 09.08.2012 року №4 на суму ПДВ 5267,80 грн., від 14.08.2012 року №8 на суму ПДВ 2453 грн., від 23.08.2012 року №22 на суму ПДВ 2305,20 грн., від 31.08.2012 року №23 на суму ПДВ 5939,40 грн., від 31.08.2012 року №24 на суму 1944 грн., від 05.09.2012 року №4 на суму ПДВ 2353,96 грн., від 10.09.2012 року №10 на суму ПДВ 6366,67 грн., від 10.10.2012 року №13 на суму 954 грн., від 20.10.2012 року №19 на суму ПДВ 976,80 грн., від 07.12.2012 року №7 на суму ПДВ 1708,44 грн., отриманих від ПП «Сантехмонтажсервіс».

На підтвердження фактичного виконання отримання товарів та виконання робіт за договорами позивач також надав суду копії таких документів: договору купівлі-продажу №0106-12 від 01.06.2012 року, договору №2806/12 від 28.06.2012 року, оборотно-сальдової відомості по рахунку №631, картки рахунку №631, платіжних доручень від 27.06.2012 року №1870 на суму 27284,4 грн., від 03.07.2012 року №1887 на суму 7000 грн., від 04.07.2012 року №1889 на суму 24000 грн., від 05.07.2012 року №1897 на суму 12000 грн., від 05.07.2012 року №1903 на суму 22000 грн., від 10.07.2012 року №1921 на суму 17017,66 грн., від 11.07.2012 року №1925 на суму 15000 грн., від 16.07.2012 року №1935 на суму 38000 грн., від 17.07.2012 року №1940 на суму 12000 грн., від 17.07.2012 року №1945 на суму 55200 грн., від 20.07.2012 року №1952 на суму 30000 грн., від 27.07.2012 року №1968 на суму 36000 грн., від 31.07.2012 року №1972 на суму 24000 грн., від 03.08.2012 року №1991 на суму 25000 грн., від 09.08.2012 року №2008 на суму 14500 грн., від 14.08.2012 року №2019 на суму 35000 грн., від 20.08.2012 року №2034 на суму 35502 грн., від 23.08.2012 року №2052 на суму 1500 грн., від 10.09.2012 року №2071 на суму 31606 грн., від 11.09.2012 року №2083 на суму 16500 грн., від 12.09.2012 року №2087 на суму 21000 грн., від 13.09.2012 року №2093 на суму 14636,40 грн., від 14.09.2012 року №2096 на суму 18000 грн., від 18.09.2012 року №2108 на суму 15000 грн., від 26.06.2013 року №2992 на суму 7000 грн., від 03.07.2013 року на суму 5000 грн., від 18.07.2013 року №3062 на суму 5000 грн., від 26.07.2013 року №3102 на суму 5400 грн., від 30.07.2013 року №3117 на суму 5691,93 грн., видаткових накладних від 11.06.2012 року №1106, від 12.06.2012 року №1206, від 19.06.2012 року №1906, від 27.06.2012 року №2706, від 16.07.2012 року №1607, від 17.07.2012 року №1707, від 25.07.2012 року №2507, від 27.07.2012 року №2707, від 31.07.2012 року №3107, від 02.08.2012 року №0208, від 09.08.2012 року №0908, від 14.08.2012 року №1408, від 23.08.2012 року №2308, від 31.08.2012 року №3108, від 05.09.2012 року №0509, від 10.10.2012 року №1010, від 20.10.2012 року №2010, від 07.11.2012 року №0711-5, актами виконаних робіт від 30.06.2012 року №64, від 27.07.2012 року №32, від 31.08.2012 року №23, від 10.09.2012 року №10.

Для цілей оподаткування платники податків зобов»язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов»язаних з визначенням об»єктів оподаткування та/або податкових зобов»язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов»язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз.1 п.44.1 ст.44 ПК).

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов»язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійсненні операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї з подій, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом звітного періоду у зв»язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи товари/послуги та основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Зміст наведених норм свідчить про те, що наявність господарських операцій з придбання товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності є визначальною умовою для виникнення права на формування податкового кредиту.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХГУ обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб»єктів господарської діяльності, які зобов»язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов»язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи наведене, слід зробити висновок, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для з»ясування обставин реальності вчинення господарської операції належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи ( на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов»язкові реквізити, як: назва підприємства, установи, від імені яких складено документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не бере до уваги покликання відповідача на акт ДПІ у Вишгородському районі Київської області «Про неможливість проведення зустрічної звірки у ПП «Сантехмонтажсервіс» від 07.12.2012 року №2146/2200/32970316, згідно з яким співробітниками ВМП ДПІ у Вишгородському районі Київської області обстежено місце реєстрації ПП «Сантехмонтажсервіс», в результаті чого встановлено, що вказане підприємство за місцем знаходження відсутнє, а також у нього відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності, у зв»язку з відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, оскільки зазначений акт свідчить лише про неможливість проведення перевірки платника податків, а причини за яких складено акт від 07.12.2012 року жодним чином не стосуються та не впливають на договірні зобов»язання, що виникли між ТзОВ «Геопромсервіс» та ПП «Сантехмонтажсервіс».

На думку податкового органу ненастання реальних правових наслідків за господарськими операціями також підтверджується неподанням документів до проведення перевірки та те, що не встановлено факту передачі товарно-матеріальних цінностей від позивача до контрагента.

Однак, не заслуговують на увагу вищевказані обставини, оскільки згідно наявних в матеріалах письмових доказів на момент укладення договору від №0106-12 від 01.06.2012 року, договору №2806/12 від 28.06.2012 року та виконання вищевказаних робіт підприємство було належним чином зареєстроване як платник ПДВ та мав право на здійснення господарської діяльності.

Виходячи з вищенаведеного, що не спростовано податковим органом, судом першої інстанції правильно встановлено, що долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704, і в суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність. Податкові накладні, які засвідчують факт придбання послуг, також належно оформлені.

Таким чином, надані позивачем докази суд приймає до уваги, як такі, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій ТзОВ «Геопромсервіс» з вищевказаним контрагентом.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до законодавства України платник податків не може нести відповідальності за дії чи бездіяльність своїх контрагентів.

Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.

Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Також відсутність контрагента позивача за юридичною адресою не є самостійною правовою підставою для визнання правочину нікчемним.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту і відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов»язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року справа №21-47а10.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи податкового органу про підписання первинних документів від імені товариства ПП «Сантехмонтажсервіс» не директором підприємства ОСОБА_2, а іншою невстановленою особою. Адже платник не має можливості встановлювати автентичність та приналежність підписів на кожному документі, представленому контрагентом, а також проводити почеркознавчу експертизу під час здійснення підприємницької діяльності, на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності.

Доказів того, що особа, яка підписала податкові накладні та інші документи від імені ПП «Сантехмонтажсервіс» не мали відповідних повноважень, а також того, що про ці обставини було відомо або мало бути відомо позивачу, податковою інспекцією не представлено.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що податкове повідомлення-рішення відповідача № від 11.02.2015 року є безпідставним та необґрунтованим, а позовні вимоги про визнання протиправним та скасування такого підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопромсервіс» задовольнити частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі №813/2843/15 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 11.02.2015 року №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.02.2016 року.