Справа № 813/5900/13-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа № 876/15032/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): ОСОБА_1,

відповідача-1 у справі: не зявився

відповідача-2 у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Громадської організації Громадський осуд

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі №813/5900/13-а

за позовом Громадської організації Громадський осуд

до відповідача-1: Державного агентства автомобільних доріг України

відповідача-2: Служби автомобільних доріг Львівської області

про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2013р. позивач: громадська організація Громадський осуд звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг Львівської області, про зобовязання вчинити дії, просив, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.10.2013р., зобовязати Державне агентство автомобільних доріг України, Службу автомобільних доріг Львівської області організувати проведення капітального ремонту автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград згідно всіх відповідних будівельних норм, правил і стандартів; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що автосполучення Т-14-10 Броди-Червоноград входить до переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого Постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 18.04.2012р. №301. Згідно із вимогами ст.13 Закону України Про автомобільні дороги, відповідальність за стан, якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, відповідно до діючих норм та фінансування, покладається на органи державного управління автомобільними дорогами загального користування. Центральним органом виконавчої влади, що здійснює відповідно до законодавства державне регулювання і контроль у сфері дорожнього господарства державного управління автомобільними дорогами є Укравтодор. Згідно п.2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, ремонт і утримання периметру вищезазначеної дороги здійснюється Службою автомобільних доріг у Львівській області, яка входить до сфери управління Укравтодору та є балансоутримувачем автосполучення Т-14-10 Броди-Червоноград. Відповідно до вимог п.3.1.1. ДСТУ 3587, покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Проте, розмір та кількість вибоїн, ям на цьому автошляху перевищує гранично допустимі показники. На ділянці дороги, що проходить через територію Радехівського району, асфальтне покриття практично відсутнє. Позивач зазначив, що під час обстеження утримання автодороги Броди-Червоноград в квітні 2013р., працівниками ОСОБА_3 у Львівській області виявлено незадовільний стан її утримання: ямковість, вилущення, колійність, нерівність дорожнього покриття, відсутність дорожніх знаків та горизонтальної розмітки, пошкодження металевого транспортного огородження небезпечний водовідвід з проїзної частини та узбіччя. Позивач вважає, що дорожнє покриття потребує капітального ремонту, оскільки роботи по засипанню ямковості щебенем, які проводились, не дали позитивного результату.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі №813/5900/13-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач у справі: громадська організація Громадський осуд, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не встановлено причини не фінансування Державним агентством автомобільних доріг України виготовлення Службою автомобільних доріг у Львівській області відповідної документації на капітальний ремонт автомобільної дороги, про яку йдеться в адміністративному позові. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції протиправно не задоволення клопотання позивача про залучення в якості третьої особи ОСОБА_2 Міністрів України та клопотання про виклик і допит свідків, які кожного дня рухаються дорогою Броди-Червоноград і знають про критичний стан дороги. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в КАС України положень, які б давали право позивачу звертатись до суду із вимогою щодо зобовязання субєкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти дії в майбутньому. Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що підстави для зобовязання відповідачів організувати проведення саме капітального ремонту автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград відсутні, оскільки до Переліку обєктів капітального ремонту автомобільних доріг та обсягу бюджетних коштів у 2013р., який затверджується ОСОБА_2 Міністрів України, автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград не включено, відтак, відсутнє відповідне фінансування проведення саме капітального ремонту. Апелянт не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки кошти Державному агентству автомобільних доріг України щороку виділяються; організувати проведення капітального ремонту автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград є обовязком саме відповідачів.

09.11.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Служби автомобільних доріг Львівської області надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 у справі зазначив, що висновки, викладені в постанові Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. відповідають обставинам справи, постанова суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

09.11.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від громадської організації Громадський осуд надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на строні відповідача ОСОБА_2 Міністрів України, однак, колегія суддів апеляційного суду, порадившись на місці в судовому засіданні 09.11.2015р., ухвалила у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

21.12.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Державного агентства автомобільних доріг України надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, однак, колегія суддів апеляційного суду, порадившись на місці в судовому засіданні 21.12.2015р., ухвалила у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

В судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 08.02.2016р. зявився представник апелянта (позивача у справі): ОСОБА_1, яка доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала в повному обсязі, надала суду додаткові письмові пояснення, просила апеляційну скаргу задоволити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі №813/5900/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення представника апелянта (позивача у справі), перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався тим, що КАС України не містить положень, які б давали позивачу право звертатись до суду із вимогою щодо зобовязання субєкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії в майбутньому, тобто в той період часу, коли відповідачем ще не вчинені дії (не допущена бездіяльність), які могли б бути визнані судом неправомірними, не встановлено підтвердженого належними доказами факту порушення субєктом владних повноважень вимог законодавства, що має тенденцію удосконалення шляхом внесення змін в нормативні акти або в окремі його положення. З огляду на вищевказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що підстав для зобовязання відповідачів організувати проведення саме капітального ремонту автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград немає, оскільки до Переліку обєктів капітального ремонту автомобільних доріг та обсягів бюджетних коштів у 2013 році, який затверджується ОСОБА_2 Міністрів України, автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград не включено, відтак, відсутнє відповідне фінансування проведення саме капітального ремонту.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем-1 та відповідачем-2 вжито всіх належних заходів щодо організації проведення ремонту автомобільної дороги Т-14-10 Броди-Червоноград, проте, визначений законодавцем процес проведення капітального ремонту можливий лише за умови затвердженого відповідного фінансування саме ОСОБА_2 Міністрів України.

З приводу викладеного колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За змістом ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із вимогами п.п.1, 7 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні ст.6 Конвенції стосовно суду, встановленого законом, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі №813/5900/13-а прийнята з порушенням встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, рішення у справі, яка розглядається, підлягає скасуванню, а провадження у цій справі закриттю.

Згідно із вимогами ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації Громадський осуд на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі №813/5900/13-а за позовом Громадської організації Громадський осуд до відповідача-1: Державного агентства автомобільних доріг України, відповідача-2: Служби автомобільних доріг Львівської області, про зобовязання вчинити дії, - задоволити частково.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013р. у справі №813/5900/13-а, - скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.02.2016р.