Справа № 826/21469/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 лютого 2016 року 08:10 справа №826/21469/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Холдинг Донбасхліб"
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Холдинг Донбасхліб" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Холдинг Донбасхліб") звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 серпня 2015 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/21469/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 09 листопада 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суд не прибув, у зв'язку із чим на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі від 17 серпня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ "Холдинг Донбасхліб" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4 752 583,50 грн., в тому числі за основним платежем - 3 168 389,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 584 194,50 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 27 липня 2015 року №4447/26-51-22-02/39020800 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдинг Донбасхліб" (код 39020800) з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ "Зерноресурс Груп" за період з 01.07.2014р. по 31.07.2014р." (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень 2014 року на суму 3 168 389,00 грн.

Встановлені в акті перевірки порушення мотивовані неправомірним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ "Зерноресурс Груп", у зв'язку із тим, що за даними податкової звітності останнього встановлено відсутність матеріальних ресурсів та необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності, а декларація з податку на додану вартість за липень 2014 року має статус "до відома"; встановлено маніпулювання результатами податкової звітності та здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам; з урахуванням чого відповідач дійшов висновку про відсутність фактів реального здійснення господарських операцій та про неможливість первинних документів ТОВ "Зерноресурс Груп" підтвердити податковий кредит позивача.

Позивач вважає протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення, виходячи з наступного: господарські операції з ТОВ "Зерноресурс Груп" підтверджені належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту, ТОВ "Холдинг Донбасхліб" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування податкового кредиту.

Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що між ТОВ "Холдинг Донбасхліб" (покупець) ТОВ "Зерноресурс Груп" (постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції від 01 квітня 2014 року №01/03, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити продукти переробки в кількості, асортименті та умовах, передбачених у додаткових угодах.

Відповідно до видаткових накладних, податкових накладних (перелік яких наведено на стор. 4, 5 акта перевірки) та товарно-транспортних накладних ТОВ "Зерноресурс Груп" у липні 2014 року поставило позивачу борошно житнє на загальну суму 351 977,20 грн., у тому числі податок на додану вартість - 58 662,92 грн.

Між ТОВ "Холдинг Донбасхліб" (покупець) ТОВ "Зерноресурс Груп" (постачальник) укладено договір постачання від 30 липня 2014 року №30/07-2014, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити покупцю борошно пшеничне вищого ґатунку.

Постачальник виписав позивачу податкову накладну від 31 липня 2014 року №7 на суму проведеної передплати у розмірі 12 600 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 100 000,00 грн.

Крім того, ТОВ "Холдинг Донбасхліб" (замовник) ТОВ "Зерноресурс Груп" (виконавець) уклали договір про надання послуг від 01 липня 2014 року №01/07-2014, відповідно до якого виконавець зобов'язався здійснити технічне обслуговування та ремонт обладнання замовника згідно з додатком 1 до договору, а саме: пусконаладка вузла обліку газу СПП №11, розташованого за адресою: м. Дружківка, вул. Л.Чайкіної, 56 і модернізація пристрою вузла обліку газу ДПП №2, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Адигейська 13а; режимно-налагоджувальні роботи газових пальників печей БСМ-50 ПХС-25 м. Красноармійськ ХЗ №7; чищення каналізаційних мереж і колодязів ЦПП №15, №16; режимно-налагоджувальні роботи газових пальників печі м. Горлівка, вул. Первомайська, 23; режимно-налагоджувальні роботи печей з газовими пальниками СПП Х3№11, розташованого за адресою: м. Дружківка, вул. Л. Чайкіної, 56; режимно-налагоджувальні роботи і екологотеплотехнічне випробування казанів СПП ХЗ №11, розташованого за адресою: м. Дружківка, вул. Л.Чайкіної, 56 капітальний ремонт казана ДКВРСВП №1.8 м. Єнакієве; режимно-налагоджувальні роботи і екологотеплотехнічне випробування казанів ЮПП ХЗ №4, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Ломізова 1; режимно-налагоджувальні роботи газових пальників печі м. Донецьк, вул. Білецького,8а; ремонт приміщення пічного цеху, розташованого за адресою м. Єнакієве, пр-т. 50-річчя Жовтня, 11; посилення стін та колон будівлі з прибудовами, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Ломізова 1; посилення стін та колон будівлі хлібозаводу, розташованого за адресою: м. Макіївка, вул. Литійна, 2; посилення стін та колон будівлі хлібозаводу, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Білецького, 8а.

Згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, локальних кошторисів, підсумкових кошторисів виконавець протягом липня 2014 року виконав обумовлені договором роботи та виписав податкові накладні на загальну суму 6 016 172,79 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 002 695,47 грн.

Розрахунки між сторонами проведено в безготівковій формі, що встановлено в акті перевірки та визнається сторонами.

Підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає податковий кредит як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару/послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено, що позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період відобразив, зокрема, суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Зерноресурс Груп".

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ "Зерноресурс Груп", був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі якої позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Вирішуючи питання про реальність операцій з придбання робіт і питання використання їх у власній господарській діяльності позивача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Основним видом діяльності ТОВ "Холдинг Донбасхліб" є виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання. Для здійснення основного виду діяльності позивач володіє необхідними потужностями, а саме: на праві власності позивачу належать нежиле приміщення - хлібозавод площею 5 726,30 кв. м., який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ломізова, будинок 1, та будівлі з господарськими спорудами загальною площею 3 844,5 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Донецьк, вул. Марії Ульянової, будинок 8а; позивач орендує рухоме та нерухоме майно для виробництва хліба та хлібобулочних виробів, розташовані за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Л. Чайкіної, буд. 56; як встановлено в акті перевірки, чисельність працюючих на підприємстві становить 665 осіб.

Суд встановив, що придбання у ТОВ "Зерноресурс Груп" товарів та робіт відбулося з метою провадження господарської діяльності, а саме: борошно придбавалось з метою виробництва хліба та хлібобулочної продукції; роботи з технічного обслуговування та ремонту здійснювались на власному та орендованому обладнанні ТОВ "Холдинг Донбасхліб" з метою його утримання в належному стані.

Крім того, позивач надав суду письмові пояснення від ТОВ "Зерноресурс Груп", підписані директором Сторчаком О.П., щодо обставин здійснення господарських операцій із ТОВ "Холдинг Донбасхліб".

Таким чином, на думку суду, позивач придбавав товари та роботи з метою використання їх у власній господарській діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "Зерноресурс Груп" було зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження висновків акта перевірки про те, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Судом відхиляються посилання відповідача на те, що декларація ТОВ "Зерноресурс Груп" з податку на додану вартість за липень 2014 року має статус "до відома" та на "маніпулювання результатами податкової звітності і здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам", оскільки будь-які ймовірні порушення контрагентом податкового законодавства не є підставою для позбавлення добросовісного покупця права відносити до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість, а в чому проявилось маніпулювання податковою звітністю та як це впливає на спірні правовідносини, відповідачем не наведено.

Крім того, відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Зерноресурс Груп", тому висновки актів перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі від 17 серпня 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Дарницькому районі не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Холдинг Донбасхліб" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Холдинг Донбасхліб" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17 серпня 2015 року №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Холдинг Донбасхліб" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко