Справа № 808/8554/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 рокусправа № 808/8554/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Запоріжзв'язоксервіс» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року у справі №808/8554/15 за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Запоріжзв'язоксервіс» до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «ГЮСС» про визнання незаконною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Запоріжзв'язоксервіс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України : третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «ГЮСС» про визнання незаконною та скасування вимоги Відповідача №01-18/02-3052 від 27.10.2015 року, винесену під час розгляду звернення народного депутата України ОСОБА_1

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Приватне акціонерне товариство «Запоріжзв'язоксервіс», не погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.10.2015 на адресу ПрАТ «ЗАПОРІЖЗВЯЗОКСЕРВІС» надійшла вимога Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01-18/02-3052 від 27.10.2015.

Відповідно до змісту зазначеної вимоги, у зв'язку з розглядом звернення народного депутата України ОСОБА_1, щодо неправомірних дій ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс» та ТОВ ВКФ «ГЮСС» на ринку приймання платежів від фізичних осіб за житлово-комунальні послуги (з постачання холодної і гарячої води, водовідведення, централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, електроенергію, газопостачання тощо) на користь третіх осіб, від позивача вимагалось у двадцятиденний термін з дня отримання вимоги надати інформацію щодо своєї діяльності.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога щодо запитуваної інформації та документів стосовно господарської діяльності Позивача спрямована на виконання доручення голови Антимонопольного комітету України та винесена з дотриманням приписів чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Положеннями ст.12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення. Територіальне відділення Антимонопольного комітету України підконтрольне та підзвітне Антимонопольному комітету України.

Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України, зокрема, має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Згідно з пунктом 5 ст.17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що з метою забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель, Антимонопольний комітет України або голова територіального відділення, наділений повноваженнями на витребування від суб'єктів господарювання інформацію, в тому числі з обмеженим доступом за умови зокрема розгляду заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або в інших передбачених законом випадках.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що право органів Антимонопольного комітету України вимагати інформацію у суб'єктів господарювання самостійного характеру не має, а передбачене законом у контексті виконання таким органом певних повноважень. Випадки в яких органи Антимонопольного комітету України мають право вимагати від суб'єктів господарювання інформацію, повинні визначатися приписами чинного законодавства. Відтак доведення законності таких вимог напряму залежить від доведення факту здійснення того чи іншого повноваження, з яким закон пов'язує їх право вимагати інформацію.

Зазначена позиція також кореспондується з позицією Верховного суду України, яка відображена у постанові від 08.09.2015 року.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 09.06.2015 року народний депутат України ОСОБА_1 звернулась до Голови Антимонопольного комітету України зі зверненням щодо проведення перевірки діяльності органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради та керівництва приватних компаній, а саме ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс» та ТОВ ВКФ «ГЮСС» на предмет дотримання законодавства України про захист економічної конкуренції.

В подальшому, зазначене звернення, за дорученням голови Антимонопольного комітету України, було направлено до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України для його розгляду та надання відповідних матеріалів та пропозицій, у зв'язку з чим була сформована вимога №01-18/02-3052 від 27.10.2015 року.

Отже, вимога територіального управління Антимонопольного комітету №01-18/02-3052 від 27.10.2015 року про надання інформації була сформована за наслідком розгляду звернення народного депутата України ОСОБА_1, дорученої йому Антимонопольним комітетом України.

Між тим, відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України», народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань. Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Приписами ч.2 зазначеної статті встановлено, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов'язані протягом 10 днів з моменту його одержання розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення, з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що депутатське звернення, на відміну від заяви, як форми звернення із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства, є пропозицією народного депутата, як посадової особи, про здійснення певних дій та підлягає розгляду саме органом, якому воно адресоване, без можливості передоручення його розгляду відповідним територіальним підрозділам.

Також, порядок розгляду депутатського запит передбачено приписами чинного законодавства.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що за приписами чинного законодавства, голова Антимонопольного комітету України або голова територіального відділення Антимонопольного комітету України уповноважений вимагати від суб'єктів господарювання інформації, в тому числі з обмеженим доступом за умови розгляду заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції зокрема за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, заява про порушення законодавства про захист економічної конкуренції має бути безпосередньо сформована та подана суб'єктом звернення внаслідок порушення його прав або інтересів.

В даному випадку, народний депутат України ОСОБА_1 не є належним заявником в розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції», а її депутатське звернення містить інформацію щодо порушення прав третіх осіб.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає також хибними посилання Відповідача на п.17 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5, яким встановлено, що органи комітету мають право провести у разі необхідності за власною ініціативою розслідування щодо фактично викладених у заявах осіб, які не мають права їх подавати, оскільки як вбачається з оскаржуваної вимоги, розслідування фактично ініційовувалося на підставі звернення народного депутата України ОСОБА_1

Відтак, виходячи з зазначеного, у Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в свою чергу були відсутні належні повноваження на формування вимоги №01-18/02-3052 від 27.10.2015 року, що свідчить про її неналежність та протиправність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ч.3 ст.160, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Запоріжзв'язоксервіс» - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 року у справі №808/8554/15 - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Запоріжзв'язоксервіс» - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за №01-18/02-3052 від 27.01.2015 року, винесену під час розгляду звернення народного депутата України ОСОБА_1

Постанова набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко