Справа № 646/13023/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 р.Справа № 646/13023/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача- Сукач Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2015р. по справі № 646/13023/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 ( далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.), звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, Харківська митниця ДФС України), в якому просить суд визнати протиправною і скасувати постанову Харківської митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил № 249/80700/15 від 25.09.2015 року за статтею 485 Митного кодексу України у відношенні ОСОБА_2.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року по справі № 646/13023/15-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Харківської митниці Державної фіскальної служби відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року по справі № 646/13023/15-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі посилається на те, що висновки відповідача про те, що позивач, як керівник підприємства, не забезпечив сплату митних платежів у встановлені законом строки, визначені у графі 48 "Відстрочення платежів" ЕМД від 27.01.2015 року та передбачені ч. 7 ст. 55 МК України, не відповідають дійсності, оскільки, згідно ч. 6 ст. 307 МК України, у даному випадку фінансова гарантія не надавалась, тому немає підстав для застосовування 90-денного строку фінансової гарантії. Посилання відповідача на необхідність сплати митних платежів у строки, вказані в графі 48 митної декларації вважає такими, що не підтверджені нормами законодавства.

Отже, з викладених доводів вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, а його позовні вимоги задоволенню.

Представник відповідача у надісланих до суду письмових запереченнях та у судовому засіданні, посилаючись на порушення позивачем норм Митного кодексу України, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 27.01.2015 року уповноваженою особою ПП «Спецімпекс» до митного оформлення подано електронну митну декларацію (далі по тексту - ЕМД) № 807100000/2015/002109 на товар: «Покриття з деревинно-полімерного композиту».

За результатами здійснення митного контролю за вказаною митною декларацією Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/000153/2 від 27.01.2015 року, яким збільшено митну вартість задекларованого товару.

25.09.2015 року Харківською митницею ДФС в особі заступника начальника Харківської митниці ДФС Мороза Р.С. винесено постанову у справі про порушення митних правил №249/80700/15, якою директора ПП «Спецімпекс» ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 3904,23 грн. (а. с.9-10).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення особи, відповідальної за сплату митних платежів, від надання фінансової гарантії як забезпечення сплати митних платежів, відповідно до положення ч. 6 ст. 307 МК України, звільняє цю особу саме від внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошової застави), та жодним чином не звільняє від належного та вчасного виконання обов'язку зі сплати митних платежів, а відтак оскаржувана постанова є винесеною у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 485 МК України, передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Митного Кодексу України, державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

Переміщення товарів через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, регламентуються митними правилами (пункт 28 частини першої статті 4 Кодексу).

Особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 266 МК України, декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та ПК України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Митного Кодексу України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч.1 ст.276 МК України передбачено, що платником мита є, зокрема, особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

А також, відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є зокрема особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до МК України.

Згідно п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку на додану вартість підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Згідно п. 46.1 Податкового кодексу України, митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ч. З ст. 75 Митного Кодексу України, для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна серед; іншого сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.

Відповідно до ст. 278 МК України, датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Внесення відомостей до митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа здійснюється відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який визначає правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - Порядок № 651), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за № 1372/21684.

Відповідно до п.п. 3.3 Порядку № 651, графи А, С, D/J, Е/j, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюється посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

Зазначена митна декларація заповнена відповідно до Порядку № 651, отже, як вбачається з матеріалів справи, саме декларантом внесено відомості, зазначені у графах:

9 - "Особа, відповідальна за фінансове врегулювання" - ПП "Спецімпекс";

47 - "Нарахування платежів" - графа заповнюється у разі сплати (необхідності застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X МК України) митних платежів;

48 - "Відстрочення платежів" - 27.04.2015.

Отже, доводи апелянта щодо нарахування Харківською митницею ДФС України митних платежів є необгрунтованими, оскільки саме Декларантом ПП «Спецімпекс» самостійно зазначено у графі 47 ЕМД відомості щодо митних платежів, які підлягають сплаті ПП « Спецімпекс» за товар, випущений у вільний обіг за ЕМД № 807100000/2015/002190 від 27.01.2015 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного Кодексу України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товару.

Відповідно до вимог частини 6 ст. 307 МК України фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро.

Враховуючи вищевказані положення МК України, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення особи, відповідальної за сплату митних платежів, від надання фінансової гарантії як забезпечення сплати митних платежів, відповідно до положення ч. 6 ст. 307 МК України, звільняє таку особу від внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошової застави), та жодним чином не звільняє від належного та вчасного виконання обов'язку зі сплати митних платежів.

Отже, позивач мав сплатити у строк, визначений законом та зазначений у графі 48 ЕМД № 807100000/2015/002190 від 27.01.2015 року, різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки позивач ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора ПП Спецімпекс", вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які полягали у несплаті митних платежів у строк, встановлений законом, що спричинило недобори митних платежів на загальну суму 1301,41 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті постанови у справі про порушення митних правил № 249/80700/15 від 25.09.2015 року, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та застосовано адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 3904,23 ( три тисячі дев'ятсот чотири гривні) 23 коп., діяв на підставі та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, які задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2015р. по справі №646/13023/15-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2015р. по справі № 646/13023/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 16.02.2016 р.