Справа № 2а-1926/10/1370
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/9991/71462/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (далі МВС) України про стягнення заборгованості з грошового забезпечення військовослужбовця внутрішніх військ, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, уточнивши який, просив визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України, зобов`язати відповідача нарахувати йому надбавку в розмірі 33,3% грошового забезпечення за час перебування у довгостроковому закордонному відрядженні, виходячи з розрахунку за 11 місяців 4660,21 гривень відповідно до довідки від 16 грудня 2009 року № 21/271, та премію згідно наказу Командувача внутрішніх військ МВС України «Про підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ» від 26 квітня 2007 року № 150 у розмірі 4500 гривень, а також стягнути з відповідача на його користь невиплачене грошове забезпечення за час перебування у довгостроковому закордонному відрядженні у розмірі 9160,21 гривень.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 20 грудня 2006 року № 91о/с ОСОБА_1 , який перебував на посаді заступника командира 7 навчального батальйону з виховної роботи військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України, з 13 грудня 2006 року терміном на один рік направлений в тривале закордонне відрядження до складу спостерігачів цивільної поліції місії Організації Об`єднаних Націй у Косово та Кінологічного миротворчого підрозділу МВС України в Косово. В період закордонного відрядження позивач був увільнений із займаної посади у військовій частині 3007 внутрішніх військ МВС України із збереженням виплат в гривнях 100% посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та інших виплат грошового утримання постійного характеру і майнового забезпечення за останнім місцем служби.
28 грудня 2006 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України № 15о/с по особовому складу на посаду, яку займав позивач, був призначений інший офіцер капітан ОСОБА_2 .
Відповідно до наказу МВС України від 31 грудня 2007 року № 1786о/с довгострокове закордонне відрядження позивача закінчилось і 21 грудня 2007 року він повернувся до місця постійного проходження служби, де наказом командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України від 26 грудня 2007 року № 16о/с був призначений на посаду командира навчального взводу (з підготовки та перепідготовки прапорщиків) 19 навчальної роти 7 навчального батальйону.
Вважаючи, що відповідач за час тривалого закордонного відрядження протиправно не виплачував йому щомісячну надбавку в розмірі 33,3% грошового забезпечення та премію згідно наказу Командувача внутрішніх військ МВС України від 26 квітня 2007 року № 150, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час перебування у закордонному відрядженні позивач був увільнений від займаної посади у військовій частині 3007 внутрішніх військ МВС України та призначався на відповідну посаду перемінного складу спеціального миротворчого підрозділу МВС України, який перебуває в оперативному підпорядкуванні Департаменту роботи з персоналом МВС України, тому він не має права на отримання надбавки у розмірі 33,3% від грошового забезпечення та щомісячної премії в розмірі 500 гривень.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2011-ХІІ) визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилами абзацу 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.
Розміри та порядок виплати грошового забезпечення в національній валюті військовослужбовцям миротворчих контингентів визначено в пункті 2 Порядку матеріально-технічного і фінансового забезпечення миротворчого контингенту та персоналу України, який бере участь у міжнародних миротворчих операціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 963 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме: за особами, які входять до складу миротворчих контингентів та персоналу України, зберігаються виплати в національній валюті в розмірі 100% окладу за військове (спеціальне) звання, посадового окладу або середньої заробітної плати за останнім місцем служби чи роботи, надбавки за вислугу років, інших додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру.
Наказом МВС України «Про організаційне забезпечення миротворчої діяльності МВС України» від 7 грудня 2003 року № 1490 затверджено Інструкцію щодо організації проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, військовослужбовцями внутрішніх військ МВС України, які перебувають у відрядженні у складі миротворчих підрозділів МВС України та підрозділів міжнародної цивільної поліції в миротворчих місіях Організації Об`єднаних Націй, Організації з Безпеки та Співробітництва в Європі, Європейського Союзу, інших міжнародних організацій або тих, що створені на підставі двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів України.
Пунктом 5.2 вказаної Інструкції передбачено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку матеріально-технічного і фінансового забезпечення миротворчого контингенту та персоналу України, який бере участь у міжнародних миротворчих операціях» від 11 липня 2002 року № 963 за працівниками органів внутрішніх справ України, що входять до складу миротворчого персоналу України, зберігаються виплати в національній валюті у розмірі 100% окладу за спеціальне (військове) звання, посадового окладу або середньої заробітної плати за останнім місцем служби чи роботи, надбавки за вислугу років, а також інших видів додаткового грошового забезпечення постійного характеру, які враховуються при обчисленні пенсії.
Окрім того, пунктом 5.4 цієї Інструкції визначено, що за зразкове виконання службових обов`язків керівному складу миротворчих підрозділів МВС України до окладів валютного грошового утримання можуть бути встановлені валютні надбавки, що передбачено меморандумами про взаєморозуміння між урядом України та Організацією Об`єднаних Націй від 20 грудня 2000 року і 13 березня 2001 року та іншими нормативно-правовими актами України. Для цього, за поданням командирів Департамент роботи з персоналом МВС України розглядає питання щодо встановлення спеціальних щомісячних доплат до валютного грошового утримання особовому складу миротворчих підрозділів МВС України, про що видає відповідний наказ за підписом Міністра внутрішніх справ України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення осіб, що входять до складу миротворчих контингентів та персоналу України, який бере участь у міжнародних миротворчих операціях у 2007 році» від 17 жовтня 2007 року № 1243 встановлено, що у 2007 році на часткову зміну пункту 2 Порядку матеріально-технічного і фінансового забезпечення миротворчих контингентів і персоналу України, який бере участь у міжнародних миротворчих операціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 963, за особами, що входять до складу миротворчих контингентів та персоналу України, замість інших додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру зберігаються інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебуваючи в довгостроковому закордонному відрядженні в складі Спеціального миротворчого підрозділу МВС України, який структурно входить до Складу миротворчого центру Національної академії внутрішніх справ України, не знаходився в підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України, а тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо відсутності у позивача підстав для отримання надбавки, передбаченої наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 12 травня 1998 року № 140, в розмірі 33,3% грошового забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ.
У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році» від 28 березня 2007 року № 594 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) граничні розміри премій, які можуть бути виплачені військовослужбовцям, особам рядового і навчальницького складу, встановлюються керівниками зазначених органів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
З наказу Командувача внутрішніх військ МВС України «Про підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ» від 26 квітня 2007 року № 150 вбачається, що на виконання вказаної постанови та наказу МВС України «Про підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ» від 20 квітня 2007 року № 131 починаючи з 1 квітня 2007 року встановлено щомісячне преміювання для військовослужбовців внутрішніх військ МВС України (крім військовослужбовців строкової служби). Разом з тим, у пункті 3 даного наказу зазначено, що не підлягають преміюванню військовослужбовці, які знаходяться у розпорядженні відповідних командирів та військовослужбовців, які входять до складу миротворчих контингентів та персоналу.
Ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачеві премії у розмірі 500 гривень, встановленої наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 26 квітня 2007 року № 150, за час його перебування у довгостроковому закордонному відрядженні, починаючи з 1 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року, не вбачається.
Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про стягнення заборгованості з грошового забезпечення військовослужбовця внутрішніх військ залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.