Справа № 461/10591/15-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Справа № 876/65/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представників позивача Савюк С.Я., Грабовська Ю.В., Михаленич А.М.,

представника відповідача Наконечна О.М.,

третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представників третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червона калина - 22» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2015 року за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червона калина - 22» до Львівської міської ради, за участю третіх осіб Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконною та скасування ухвали,-

ВСТАНОВИВ:

ОСББ «Червона калина - 22» 12.10.2015 року звернулося до суду з позовною заявою до Львівської міської ради треті особи Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в якому просить визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 3890 від 18 вересня 2014 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції ОСББ «Червона калина - 22» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції покликаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСББ «Червона калина - 22» звернулось до суду щодо визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради № 3890 від 18 вересня 2014 року, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку, позивач покликається, що про оскаржуване рішення дізнались лише після 16.02.2015 року, а відтак, не могли швидше оскаржити ухвалу Львівської міської ради № 3890 від 18 вересня 2014 року. 28.02.2015 року позивач звернувся до узгоджувальної комісії для вирішення земельного спору, яка на засіданні 27.03.2015 року ухвалила звернутись позивачу у Львівську міську раду з питання місця розташування земельної ділянки і надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1.

ОСББ «Червона калина - 22» 28.07.2015 року повторно звернулось до узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів, якою відповідно до витягу з протоколу №159 від 14.08.2015 року рекомендовано погодити межу між земельними ділянками у добровільному порядку на умовах добросусідства. А вже 23.09.2015 року ОСББ «Червона калина - 22» звернулось до суду, який повернув позовну заяву із зазначенням, що вона не підсудна Львівському окружному адміністративному суді.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, підставою для звернення до суду може бути саме лише суб'єктивне припущення позивача про порушення його прав чи інтересів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року, є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини процесуальні гарантії, визначені у ст. 6 стосовно справедливості, публічності та негайності, втрачають сенс за відсутності захисту передумов для дотримання цих гарантій, а саме - доступу до суду. Суд встановив це як невід'ємний аспект гарантій, визначених у ст. 6, посилаючись на принцип верховенства права та уникнення свавільної влади, які є основою більшої частини Конвенції.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Беллет проти Франції» Європейський Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Водночас, як видно з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду і заява сторони про застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст. 100 КАС України, не може бути безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення про залишення без розгляду, є передчасним, оскільки як зазначено вірно представником позивача про оскаржуване рішення вони дізнались після 16.02.2015 року і ними приймалися дії щодо врегулювання конфлікту подаючи заяви до відповідача і його структурного підрозділу, однак в позасудовому процесі між позивачем і третіми особами не було досягнуто рішення, яке задовольнило обидві сторони, а тому вказане є поважними причинами щодо пропуску строку та його поновлення.

Оскільки при винесенні ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ст. 204 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червона калина - 22» - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2015 року у справі № 461/10591/15-а - скасувати, та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар