Справа № 823/143/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 лютого 2016 року справа № 823/143/16

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Каліновська А.В. розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить:

- стягнути з Державного агентства земельних ресурсів України та управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням за період з 31 жовтня 2014 року по 20 серпня 2015 року в сумі 32244 грн. 57 коп.;

- зобовязати Державне агентство земельних ресурсів України та управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області вчинити дії щодо нарахування й проведення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки за період вимушеного прогулу з 10.09.2014 по 20.08.2015.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов це звернення до суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Під поняттям публічно-правових відносин слід розуміти відносини, які складаються в процесі реалізації владних повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25 лютого 1993 року у справі Доббертен проти Франції зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч. 2 ст. 4 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Тобто, між позивачем та відповідачами існує спір, який виник з трудових правовідносин.

Зазначені правовідносини, що існують між сторонами у даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контролюючих функцій відповідачем по відношенню до позивача, отже не є публічно-правовим спором.

Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто, розгляд спорів про стягнення (відшкодування) матеріальної шкоди, що завдана фізичній особі іншою особою, віднесено до компетенції судів, які розглядають справи в порядку цивільного процесуального судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки, зазначений спір полягає у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, тобто не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та не заявлений в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, а здійснюється у порядку передбаченому цивільним судочинством України і не належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, судом встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 у справі №823/5287/15, яка набрала чинності 05.01.2016, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням.

Таким чином, сторони, предмет, підстави позову у наведеній вище справі та у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням за період з 31 жовтня 2014 року по 20 серпня 2015 року в сумі 32244 грн. 57 коп. ідентичні.

Пунктом 2 частини 1 статті 109 КАС України встановлений обовязок судді відмовити у відкритті провадження у справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили постанова суду.

Враховуючи вищезазначене, вбачається за доцільне відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, управління Держземагентства у Золотоніському районі Черкаської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

2. Розяснити позивачу, що розгляд даного спору в частині позовних вимог щодо нарахування й проведення грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали надіслати позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

4. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Каліновська