Справа № 584/84/16-а
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/84/16-а
Провадження № 2-а/584/6/16
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2016 року м. Путивль

Путивльський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Токарєва С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової К.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Путивльського районного суду Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Путивльського районного суду Сумської області з позовною заявою до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області (далі відповідач) в якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення 2 сесії 7 скликання Путивльської міської ради від 09.12.2015 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1О.».

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що він є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (Леніна) в м. Путивль Сумської області. Також він є власником легкового автомобіля «Опель Вектра».

Оскільки у дворі житлового будинку, де він проживає, немає вільного місця для відведення земельної ділянки для побудови на ній гаражу, то виявивши у 2015 році занедбаний і недобудований гараж по вул. Першотравневій, 52 в м. Путивль (неподалік від місця свого проживання), позивач довів його до ладу, вклавши у будівництво власні сили і кошти, поставив в гараж ворота, вивіз з нього все сміття, відремонтував підлогу і зробив ще ряд робіт по його благоустрою.

Бажаючи узаконити будівлю гаражу в грудні 2015 позивач звернувся до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області із заявою про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Першотравневій, 52 у власність для будівництва індивідуального гаражу, тобто під вже збудовану будівлю.

До заяви позивачем було додано: довідку Путивльського бюро технічної інвентаризації та проектування від 02.12.2015 та висновок КЗ Сумської обласної ради «Державний історико-культурний заповідник у м. Путивлі» від 02.12.2015.

Однак, рішенням 2 сесії 7 скликання Путивльської міської ради від 09.12.2015 року № 38-МР позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0024 га у м. Путивль по вул. Першотравневій, 52, гараж «З-2» у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування позивач вважає таким, що порушує його права, в тому числі і право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки

З огляду на таке просив суд зазначене рішення визнати протиправним та скасувати.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутності його представника, направив на адресу суду письмове заперечення проти позову, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, у звязку з тим, що на земельній ділянці знаходиться будівля гаражу, яка не має власника та стосовно якої виконавчим комітетом Путивльської міської ради підготовлені матеріали щодо взяття вказаного гаражу на облік та розпочато процедуру постановки на облік нерухомого майна (а.с.33-35).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається із копії розпорядження Путивльського міського голови від 10.12.2014 № 196-р «Про створення комісії щодо підготовки матеріалів по безхазяйному нерухомому майну гаражу по вул. Першотравнева (квартал 42)», у звязку з виявленням безхазяйного нерухомого майна - гаражу по вул. Першотравнева (квартал 42), на підставі ст. 335 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» було призначено комісію, якій доручено підготувати акт обстеження про виявлення вказаного безхазяйного нерухомого майна, звернутися до ПП «Путивльське БТІ та проектування» щодо проведення технічної інвентаризації, розробки інвентарної справи та технічного паспорта, надати пакет документів до реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції для постановки на облік нерухомого майна (а.с.15).

На виконання вказаного розпорядження комісією було складено Акт про обстеження безхазяйного нерухомого майна гаражів, які знаходяться за адресою: м. Путивль, вул. Першотравнева (квартал 42) (а.с.16).

Зі змісту вказаного акту вбачається, що комісією було встановлено те, що гараж «З-2» знаходиться у занедбаному стані і на момент проведення обстеження комісією ніким не використовується.

Відповідно до листа ПП «Путивльське бюро технічної інвентаризації та проектування» від 17.12.2014 право власності на зазначений гараж ні за ким не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, право власності на гараж ніким не оформлювалося.

З огляду на таке, комісією було рекомендовано виконкому Путивльської міської ради взяти на облік вказаний гараж з подальшим збереженням та використанням відповідно до «Тимчасового порядку виявлення, взяття на облік, зберігання та використання безхазяйного нерухомого майна у м. Путивль».

Як вбачається із повідомлення виконавчого комітету Путивльської міської ради від 25.12.2015 № 2137, на розгляд виконавчого комітету для прийняття рішення вказане питання не виносилось (а.с.14).

30.11.2015 та 02.12.2015 позивачем було придбано будівельні матеріали та гаражні ворота, які він використав для ремонту гаражу «З-2», що знаходиться у м. Путивль по вул. Першотравневій, 52, що підтверджується фотокопією договору поставки товару № 5 від 02.12.2015 та платіжними документами (а.с.13,18,20-22).

Рішенням 2 сесії 7 скликання Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 09.12.2015 року № 38-МР позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0024 га у м. Путивль по вул. Першотравневій, 52, гараж «З-2» у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу (а.с.7).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відмова у задоволенні поданої позивачем заяви мотивована саме тим, що на запропонованій для відведення земельній ділянці знаходиться гараж в занедбаному стані, який ні за ким не зареєстровано. Відповідно до розпорядження міського голови № 196-р від 10.12.2014 створено комісію щодо підготовки матеріалів по безхазяйному нерухомому майну гаражів по вул. Першотравнева (квартал 42), якою складено акт про обстеження безхазяйного нерухомого майна гаражів, які знаходяться за адресою: м. Путивль, вул. Першотравнева (квартал 42). Вказаним актом рекомендовано виконкому путивльської міської ради взяти на обік гаражі та розпочати процедуру постановки на облік нерухомого майна.

Таким чином, будівництво вказаного гаражу було здійснено невстановленою особою, а позивач лише провів ремонт вказаного гаражу.

Ще до здійснення позивачем вказаного ремонту відповідачем було вчинено дії, спрямовані на взяття на облік вказаного гаражу, як безхазяйного майна в порядку ст. 335 ЦК України, з метою вирішення питання про набуття права власності на вказану річ, як безхазяйну.

З огляду на таке з приводу вказаного гаражу між сторонами існує спір про право цивільне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленийзаконом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що рішенням 2 сесії 7 скликання Путивльської міської ради від 09.12.2015 року № 38-МР позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0024 га у м. Путивль по вул. Першотравневій, 52, гараж «З-2» у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу.

Відповідно до ст. 80 ЗК України субєктами права власності на землю є, зокрема територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом ст.ст. 2, 5 ЗК України міська рада при здійснені повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин.

У даній справі міська рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним субєктом земельних відносин.

Отже спори, предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 17.02.2015р. у справі № 21-551а14.

Відповідно до ст. 244-2 КАС висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеній у його постанові , прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 та 2 ч. 1 ст.237 КАС, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норми права, викладеній у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальною юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п.7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі" на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2,5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядуваннящодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116,118,123,128,131,144,146,147,149,151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210,211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок ( стаття 212 ЗК).

За змістом ст.118 ЗК України підставою для ухвалення органом місцевого самоврядування рішення про передачу земельних ділянок у власність громадянам є технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельних ділянок. Такими технічними матеріалами є, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, дозвіл на виготовлення якої дає орган місцевого самоврядування. Отже, зазначене рішення про надання дозволу є необхідним юридичним фактом для набуття у власність земельної ділянки.

Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 предметом спору у справі є матеріально-правова вимога про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, яке перешкоджає позивачеві набути у власність (користування) земельну ділянку, на якій розташований гараж, який позивач має наміри узаконити, тобто набути на нього право власності, а відповідач має наміри у встановленому законом порядку набути право власності на вказаний гараж, як на безхазяйну річ в порядку ст. 335 ЦК України, отже між сторонами виник спір про право.

На підставі наведеного, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі й обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що предметом спору в даному випадку є оскарження рішень органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, тобто питання, вирішення якого є необхідним для набуття і реалізації права на землю (цивільного права як такого) даний спір є таким, що виникає з земельних правовідносин і має розглядатися в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства у відповідності до ст. 15 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у справі підлягає закриттю, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В силу положень ч 3 ст. 157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачеві, що що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 157-160, 165, 167 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Розяснити позивачеві, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2