Справа № 815/239/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/239/16
УХВАЛА

15 лютого 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до корпорації «АР.ЕЙ.ЕН. МЕНЕДЖМЕНТ ІНК» про зобовязання привести у первинний стан самовільно реконструйовану квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов зазначений адміністративний позов.

Ухвалою суду від 22 січня 2016 року зазначений адміністративний позов був залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків, шляхом приведення адміністративного позову у відповідність до ст. 106 КАС України.

На виконання ухвали суду від 22 січня 2016 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України подано заяву від 09.02.2016 року № 1015-05/1-1510 (вх. № 3199/16 від 10.02.2016 року), уточнений адміністративний позов від 09.02.2016 року № 05/1-1530 (вх. № 3200/16 від 10.02.2016 року), додатками до якого, представник позивача зазначив та надав роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень - постанову Вищого господарського суду України від 14.05.2015 року, ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2015 року по справі № 916/260/13-г та квитанцію про сплату судового збору № 23 від 10.02.2016 року в розмірі 1378,00 грн.. Інших документів надано не було.

Так, позивач в уточненому позові зазначає, що за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, та такі учасники мають право посилатись на зміст судового рішення у відповідних справах, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

При цьому позивач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 14 травня 2015 року по справі № 916/260/13-г, як на таку яка має преюдиціальне значення.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2015 року по справі №916/260/13-г скасовані постанова Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 року та рішення господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року у справі №916/260/13-г, з направленням на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В постанові Вищого господарського суду України від 14.05.2015 року по справі №916/260/13-г зазначено, що місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено, що предметом спору в даній справі є позовні вимоги Інспекції ДАБК в Одеській області про зобовязання корпорацію «АР.ЕЙ.ЕН. МЕНЕДЖМЕНТ ІНК» привести у первинний стан самовільно реконструйовану квартиру з улаштуванням мансардного поверху за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до затвердженого проекту. Також в цій постанові встановлено, що розглянувши спір у порядку господарського судочинства, суди першої та апеляційної інстанції залишили поза увагою, що позивач - Інспекції ДАБК в Одеській області звернулась до суду як субєкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури, та не перевірив, чи не є відносини публічно-правовими та чи підлягає зазначений спір вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2015 року по справі № 916/260/13-г на підставі п.1 ст. 80 ГПК України провадження у справі за цим позовом припинено, розяснено Державній архітектурно-будівельній інспекції України її право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2015 року встановлено, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та вирішується в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду, щодо розгляду даного спору передбачає подання позивачем позовної заяви до суду першої інстанції, яка повинна відповідати вимогам статті 106 КАС України.

Отже, згідно з ч. 2 ст. 106 КАС України та з урахуванням приписів ст. 71 КАС України, позивач повинен надати докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а в разі неможливості, зазначити поважні причини неможливості надання цих доказів в обґрунтування обставин, викладених в позові, в тому числі належним чином завірені копії розпорядження Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 25.07.2007 року, дозволу на виконання будівельних робіт № 512 від 26.08.2008 року, актів перевірки від 20.11.2012 року та 23.11.2012, припису від 20.11.2012 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2012 року, постанови про адміністративне правопорушення від 30.11.2012, витягу № 5645256 від 30.11.2004року, договору купівлі-продажу № 187 від 04.11.2004 року та ін.

Крім того позивач вказав в наданій ним на усунення недоліків заяві від 10.02.2016 року вх. № 3199/16, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 року по справі № 916/260/13-г ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2015 року по цій справі залишено без змін, але на теперішній час Державна архітектурно-будівельна інспекція України не отримала копії цієї ухвали.

При цьому жодних доказів того, що позивач, який є стороною по справі № 916/260/13-г, звертався до Одеського апеляційного господарського суду чи Господарського суду Одеської області щодо отримання належним чином засвідчених копій цих рішень, суду не надано.

Крім того відповідно до п.2), 3) ч.1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Адреса позивача Державної архітектурно-будівельної інспекції України: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Адресу відповідача ОСОБА_1 «АР.ЕЙ.ЕН. МЕНЕДЖМЕНТ ІНК» в позовній заяві позивач зазначає: 65026, АДРЕСА_2, тобто адресу за якою, як зазначено в позовній заяві, знаходиться нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності.

Проте з позову та доданих до нього документів не вбачається, що ця адреса є поштовою адресою відповідача, а також не вбачається що це є адресою місцезнаходження ОСОБА_1 «АР.ЕЙ.ЕН. МЕНЕДЖМЕНТ ІНК». Крім того позивачем не зазначено номеру засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

При цьому законодавством не передбачено, що адреса, за якою знаходиться обєкт нерухомого майна, яке належить юридичній особі, обовязково є поштовою адресою цієї юридичної особи.

Відомості щодо найменування відповідача, його поштової адреси, місцезнаходження та засобів звязку мають суттєве значення для належного повідомлення відповідача та забезпечення його явки в судове засідання.

Згідно п.1) ч. 3 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі мають право знати про дату, час та місце судового розгляду справи.

А ч. 4 ст. 33 КАС України передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Згідно з п.7) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003 року Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» представництва іноземних субєктів господарської діяльності підлягають реєстрації в порядку, визначеному Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Відповідно до ст. 1 Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» № 959 -ХІІ від 16.04.1991 р. представництво іноземного суб'єкта господарської діяльності - установа або особа, яка представляє інтереси іноземного суб'єкта господарської діяльності в Україні і має на це належним чином оформлені відповідні повноваження.

Проте згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань така юридична особа як «Корпорація «АР.ЕЙ.ЕН. МЕНЕДЖМЕНТ ІНК» не зареєстрована.

Відповідно до п.6) ч.1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд вирішує питання чи підсудна справа цьому адміністративному суду, оскільки п.6) ч.2 ст. 108 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

З урахуванням предмету спору по даній справі та того, що позивач є субєктом владних повноважень, територіальна підсудність цієї справи визначається за ч.1 ст. 19 КАС України, згідно якої адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Проте позивачем жодних доказів, щодо того за якою адресою у встановленому законом порядку зареєстровано місцезнаходження відповідача (чи його представництва), суду не надано.

А отже, за таких підстав, з урахування приписів ч. 4 ст. 71 КАС України, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, а саме надання позивачем доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги про зобовязання відповідача привести у первинний стан самовільно реконструйовану квартиру, та доказів на підтвердження місцезнаходження відповідача та його поштової адреси, а в разі неможливості їх надання, зазначити докази, які не може самостійно надати із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Керуючись ст. ст. 105, 106, 108 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Продовжити позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до корпорації «АР.ЕЙ.ЕН. МЕНЕДЖМЕНТ ІНК» про зобовязання привести у первинний стан самовільно реконструйовану квартиру.

Повідомити позивача про необхідність у термін до 29 лютого 2016 року усунути недоліки та розяснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Левчук