Справа № 825/3846/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 лютого 2016 року м.Чернігів Справа № 825/3846/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Чернігівської обласної організації Українського товариства охорони природи до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_1, Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась Чернігівська обласна організація Українського товариства охорони природи до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_1, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівського області ОСОБА_1 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 04.11.2015 № 25860943 та зобовязати державного реєстратора вчинити дії щодо державної реєстрації нерухомого майна: нежитлової будівлі, що розташована за адресою Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Лащенка, буд. 3.

Відповідно до приписів статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 09.02.2016, яка занесена секретарем у журнал судового засідання, Реєстраційну службу Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, залучено в якості другого відповідача.

15.02.2016 представником Чернігівської обласної організації Українського товариства охорони природи через канцелярію суду подано клопотання про закриття провадження по даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України та справу розглянути без участі його представника. Обґрунтовуючи клопотання представник позивача зазначив, що спір стосується не стільки правомірності рішення державного реєстратора, скільки набуття права власності на обєкт нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, що розташована за адресою: вул. Лащенка, будинок 3, місто Ніжин, Ніжинського району, Чернігівської області.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності представника позивача та відповідачів.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, судом встановлено наступне.

04.11.2015 Чернігівська обласна організація Українського товариства охорони природи звернулась до Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області із заявою про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вулиця Лащенка, будинок 3.

04.11.2015 державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 прийняв рішення № 25860943 про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вулиця Лащенка, будинок 3, посилаючись на те, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 32568311 містяться відомості про нежитлову будівлю, «будинок природи» - безхазяйне (а.с.10).

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як випливає зі змісту роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, які викладені у постанові від 20.05.2013 р. № 8 та наведених норм процесуального закону критерієм віднесення спору до публічно - правового який підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України є суб'єктний склад такого спору та характер правовідносин у яких виник спір.

Так, в позовній заяві позивач стверджує, що є власником нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вулиця Лащенка, будинок 3, оскільки остання побудована у 1976-1977 роках за рахунок коштів Українського товариства охорони природи. У зв'язку з чим, позивач звернувся до відповідача для проведення державної реєстрації прав.

Таким чином, як стверджує позивач, саме він є власником вказаного нерухомого майна.

Слід звернути увагу, що суб'єктами даного спору є юридична особа (позивач) та державний реєстратор та орган реєстраційної служби (відповідачі).

Разом з тим, підставою для звернення позивача із позовом стало те, що організація, вважаючи себе власником майна, ставить перед собою мету визнати та зареєструвати за нею право власності на нерухоме майно.

Підсумовуючи наведене, слід звернути увагу на те, що спірні правовідносини за своїм характером пов'язані із намаганням позивача визнати та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно.

Тобто, спір стосується не стільки правомірності рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_1 про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою Чернігівська область, м. Ніжин, вулиця Лащенка, будинок 3, скільки правомірності набуття у власність Чернігівською обласною організацією Українського товариства охорони природи вказаного нерухомого майна.

Відповідно до частини четвертої статті 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як випливає із змісту розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ, які викладені у пункту 13 Постанови від 07.02.2014 № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Суд зазначає, що юрисдикція адміністративних судів відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, зокрема щодо оскарження його дій чи бездіяльності. Проте ця норма має застосовуватись з урахуванням положень Цивільного кодексу України щодо способів визнання права власності, а також положень ЦПК України та ГПК України стосовно юрисдикції суддів.

Таким чином, заявлені позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а тому даний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Визначаючись щодо закриття провадження у даній справі, суд керується частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а також статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про задоволення клопотання представника позивача та закриття провадження у справі, оскільки спір не є публічно правовим та його не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи суб'єктний склад сторін і характер правовідносин, на виконання частини другої статті 157 КАС України, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу про можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду в порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Правові засади справляння та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Підстави для повернення судового збору врегульовані частиною 1 статті 7 вказаного Закону.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону, передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тому, виходячи із дійсного правового регулювання, та беручи до уваги, що у справі яка розглядається підставою для закриття провадження є заява позивача про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку повернути з Державного бюджету України на користь Чернігівської обласної організації Українського товариства охорони природи () в особі ОСОБА_2 судовий збір, сплачений відповідно до квитанцій від 17.12.2015 № 97 та від 13.01.2016 № 107 в загальному розмірі 2436,00 грн.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Чернігівської обласної організації Українського товариства охорони природи про закриття провадження задовольнити.

Провадження у справі № 825/3846/15-а за позовом Чернігівської обласної організації Українського товариства охорони природи до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_1, Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Повернути з Державного бюджету України на користь Чернігівської обласної організації Українського товариства охорони природи () в особі ОСОБА_2 судовий збір, сплачений відповідно до квитанцій від 17.12.2015 № 97 та від 13.01.2016 № 107 в загальному розмірі 2436,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.І. Соломко