Справа № 2а-10876/12/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/7271/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської регіональної митниці Державної митної служби України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 по справі № 2а-10876/12/2670

за позовом Підприємства зі 100% іноземною інвестицією «Осрам Україна»

до Київської регіональної митниці

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року Підприємством до суду заявлений позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Київської регіональної митниці від 27.06.2012 № 177, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, за основним платежем на суму 120 121,67 грн. та за штрафними санкціями на суму 4 994,22 грн. та від 27.06.2012 № 178, яким визначено суму податкового зобов'язання з податок на додану вартість (далі ПДВ) за основним платежем на суму 24 024,32 грн. та за штрафними санкціями на суму 1 012,45 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2013 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги Підприємства задоволено.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залиши в силі рішення суду першої інстанції.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач просить відхилити її з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг.

Судами першої і апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Київською регіональною митницею було проведено невиїзну документальну перевірку дотримання позивачем законодавства України з питань митної справи, за підсумками якої складено акт від 31.05.2012 року № н/48/12/100000000/32559416.

У ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем Податкового кодексу України та Закону України від 05.04.2001 № 2371-III "Про митний тариф України", яке з позиції митного органу полягало у безпідставному проведенні позивачем митного оформлення товару «Електронна пуско-регулююча апаратура для розрядних ламп або трубок» за кодом згідно УКТЗЕД (ставка ввізного мита 5%), оскільки вказаний товар не відповідає заявленому коду та повинен згідно з вимогами УКТЗЕД класифікуватись за кодом (ставка ввізного мита 10%), що і призвело до заниження податкових зобов'язань з ввізного мита на суму 120 121,67 грн. та ПДВ - на 24 024,32 грн.

На підставі акта перевірки Київська регіональна митниця прийняла оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у вантажних митних деклараціях позивачем було зазначено невірний код УКТЗЕД, що призвело до заниження митних платежів. Крім того, судом було зазначено, що контролюючі органи після закінчення операцій з митного контролю, оформлення та пропуску товарів через митний кордон, у випадку порушення особами митного законодавства України, мають право проводити контроль і за його наслідками приймати відповідні рішення.

Натомість суд апеляційної інстанції, скасовуючи податкові повідомлення митниці, виходив з того, що платники податку, які імпортують товари на митну територію України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митними органами, а враховуючи, що під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб контролюючого органу зауваження до ВМД (включаючи і класифікацію товару за УКТЗЕД), поданих позивачем, були відсутні, а отже відповідач підтвердив правильність та достовірність заповнених ВМД, що підтверджується завершеним митним оформленням та пропуском товару через митний кордон України, відповідно і донарахування контролюючим органом податкових зобов'язань є безпідставним.

Відповідно до п. 35 ст. 1 Митного кодексу України визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до пункту 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Статтею 69 цього ж Кодексу визначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Положеннями статті 313 Митного кодексу України також визначено, що класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

У той же час, при здійсненні всіх митних процедур, у тому числі при визначенні коду товару за УКТЗЕД митні органи мають суворо дотримуватися вимог чинного законодавства і діяти виключно у встановлених законодавством межах.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Митний тариф України», митний тариф України - це систематизований згідно з УКТЗЕД перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України.

Товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

Згідно з частою п'ятою статті 43 Митного кодексу України, у разі ввезення на митну територію України, після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, митний контроль закінчується.

Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб контролюючого органу зауваження до ВМД, у яких зазначено код класифікаційного групування УКТЗЕД, були відсутні, а тому відповідач підтвердив правильність та достовірність заповнених ВМД, що підтверджується завершеним митним оформленням та пропуском товару через митний кордон України.

Крім того, правильність визначення коду товару підтверджено також і висновками експертного товарознавчого дослідження від 03.08.2012, що міститься в матеріалах справи, та яке судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, з посиланням на те, що здійснення митної справи є виключно компетенцією митних органів, а експерт при здійсненні товарознавчого дослідження не наділений повноваженнями щодо визначення коду товару за УКТЗЕД, оскільки вказаний висновок є дослідженням технічних характеристик ввезеного позивачем товару, на підставі якого можна зробити висновок про належність товару до певного коду товару, та за своєю суттю ніяким чином не підміняє компетенцію митних органів щодо здійснення митної справи, у тому числі і віднесення товару до певного коду УКТЗЕД.

Разом з тим, відповідно до статті 69 Митного кодексу України, чинного на моменту виникнення спірних правовідносин, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Пунктом 54.4 Податкового кодексу України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Водночас, таких обставин у даній справі судами попередніх інстанцій встановлено не було, а посилання контролюючого органу на інформацію отриману з довідкової літератури та Web-сайтів виробників товару, як на підставу, правомірності класифікації імпортованого позивачем товару за кодом УКТЗЕД, є безпідставним.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржених податкових повідомлень - рішень.

За таких обставин переглянуте судове рішення апеляційної інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Київської регіональної митниці Державної митної служби України відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 по справі № 2а-10876/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко