Справа № 2а-262/12/2770
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/9991/63853/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Білуги С.В., Заїки М.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя

на постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополь від 13 лютого 2012 року

та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року

у справі № 2а-262/12/2770

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя

до Відкритого акціонерного товариства «Севастопольське підприємство «Ера»

про стягнення заборгованості, -

встановив:

УПФУ в Ленінському районі м. Севастополя звернулося до суду з позовом до ВАТ «Севастопольське підприємство «Ера», в якому просило стягнути заборгованість в сумі 5474,98 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року, в задоволенні позову УПФУ в Ленінському районі м. Севастополя відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в Ленінському районі м. Севастополя посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ВАТ «Севастопольське підприємство «Ера» зареєстроване в УПФУ в Ленінському районі м. Севастополя як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування 26 травня 2000 року.

09 листопада 2011 року вих. № 6636/3/03-42 УПФУ в Ленінському районі м. Севастополя відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повідомило відповідача, що розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за листопад 2011 року складає 5 474, 98грн.

Отримавши цю інформацію, відповідач платіжним дорученням від 29 листопада 2011 року № 305 добровільно сплатив 5 474,98 грн., вказавши в призначенні платежу про пільгові пенсії по списку № 1 за листопад 2011 року.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку вказаних пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом першим статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом 1 статті 2 цього Закону встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 статті 1 цього Закону об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 вказаного Закону.

Отже, витрати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонд України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 року.

Відповідно до пунктів 6.4, 6.5 зазначеної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.8 Інструкції).

Таким чином, обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на органи Пенсійного фонду, а підприємство зобов'язано здійснити відшкодування зазначених витрат у розмірах визначених відповідачем, згідно з розрахунком, складеним останнім відповідно до зазначеної Інструкції.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, платіжним дорученням від 29 листопада 2011 року № 305 відповідач добровільно сплатив суму в розмірі 5 474,98 грн., вказавши в призначенні платежу про пільгові пенсії по списку № 1 за листопад 2011 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що на момент звернення УПФУ в Ленінському районі м. Севастополя у січні 2012 року суду з позовом про стягнення з відповідача 5474,98 грн., ця сума вже була добровільно сплачена ВАТ «Севастопольське підприємство «Ера».

Аналогічна правова позиція, що застосована судами при постановленні рішень, викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року № 21-166а15.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Севастополя відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополь від 13 лютого 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Судді: А.Ф. Загородній С.В. Білуга М.М. Заїка