Справа № 2007/6-а-57/11
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 6-а-57/11 р.
У Х В А Л А

Іменем України

«13» грудня 2011 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого-судді РИКОВА М.І.

при секретарі ДРИЛЬ Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про відстрочення виконання судового рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 червня 2011 року у справі № 2-а-2448/11,-

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2011 року до Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшла заява від управління Пенсійного Фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про відстрочення виконання судового рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 червня 2011 року у справі № 2-а-2448/11 р.

На обґрунтування своїх вимог управління Пенсійного Фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області посилається на те, що постановою суду від 16 червня 2011 року у справі № 2-а-2448/11 р. за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області позов було задоволено. Зобовязано відповідача здійснити доплату надбавки до пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 грудня 2010 року по 16 червня 2011 року, з урахуванням виплачених за цей період сум (а.с.08). Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області не має коштів для погашення боргів по доплаті надбавки до пенсії. Заявник просить відстрочити виконання зазначеного судового рішення до вирішення питання про внесення змін до бюджету України на 2012 р., який ще не прийнятий.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до змісту якої просив справу розглядати без його участі (а.с.09).

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином (а.с.06). Суд вважає можливим розглянути цю заяву без її участі.

Згідно із частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання позивач та представник відповідача не прибули, що не перешкоджає судовому розгляду, тому розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази, які є наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що заява управління Пенсійного Фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про відстрочення виконання постанови Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 червня 2011 року не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Посилання заявника в даному випадку на відсутність необхідних коштів для виконання судового рішення не можна вважати поважною підставою для відстрочення виконання вищезазначеного судового рішення.

Згідно постанови пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 р. N 14, задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В даному випадку фінансові труднощі в Державі не можуть і не повинні перешкоджати виконанню судового рішення. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків. Зокрема, у справі «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005 р., вказано що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань судами не повинні братися до уваги; відсутність ресурсів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду не може бути підставою для зволікання із його виконанням (справа «Михайленки та інші проти України» від 03.11.2004р.).

Практика Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 "Справа "Жовнер проти України", від 29.06.2004 "Справа "Півень проти України) свідчить про те, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Також Європейський суд з прав людини зазначає у цих рішеннях, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. Аргумент, що визначає таку відсутність коштів як "виняткові обставини", не може бути прийнято судом. Суд вважає, що якщо можна допустити, що держави втручаються у процедуру виконання судового рішення, таке втручання у результаті може перешкоджати, унеможливлювати чи надмірно затягувати виконання, ні, тим більше, нівелювати саму суть рішення.

Заявник у заяві про відстрочення виконання рішення суду не зазначив строку для виконання рішення, а просить відстрочити таке виконання до внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України», яким будуть виділені кошти на зазначені виплати. Суд вважає безпідставними вказані доводи, оскільки заявником не наведено жодного доказу того, що такі зміни до Закону України «Про Державний бюджет України» дійсно будуть прийняті. Заінтересована особа ОСОБА_1, на користь якої ухвалено судове рішення, не буде мати жодної гарантії виконання рішення на свою користь у майбутньому, це приведе до порушення п.1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», що є недопустимим.

Приймаючи до уваги зазначену постанову пленуму ВСУ, Конвенцію про захист прав людини та основних свобод, виходячи з принципів верховенства права, обовязковості виконання судових рішень, інтереси стягувача громадянина України, пенсіонера, відсутності підстав для відстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку про необхідність відмовити заявнику у задоволенні його заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.5 ст.124 Конституції України, ст.ст.165, 263 КАС України, районний суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області про відстрочення виконання судового рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 червня 2011 року у справі № 2-а-2448/11 р. за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області щодо доплати надбавки до пенсії з 01 грудня 2010 року по 16 червня 2011 року - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги, якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_2