Справа № 1810/3108/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2016 р. м. Київ К/800/11827/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

та секретаря Коби Т.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, треті особи: Сумська обласна державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, треті особи: Сумська обласна державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області, в якому просив визнати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №46 від 15.05.2012, частині визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протиправним та скасувати його.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 14 травня 2013 року позов задоволено. Визнано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №46 від 15.05.2012, частині визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протиправним та скасовано його.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року, постанову Лебединського районного суду Сумської області від 14 травня 2013 року скасовано. Прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначений на посаду фельдшера швидкої медичної допомоги Лебединської центральної районної лікарні згідно наказу №14 від 14.01.1983.

В грудні 1992 року позивачу надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 10.12.1992 Сумською обласною державною адміністрацією.

З 12.09.2010 позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Сумською об`єднаною державною фінансовою інспекцією від 21.02.2012 №05-14/210, на підставі звернення першого заступника голови правління Пенсійного фонду України від 29.11.2011 року №26602-02 та на виконання п.2.53 плану Держфінінспекції України на ІV квартал 2011 року, проведена ревізія окремих питань фінансово - господарської діяльності в частині правильності призначення та виплати пенсій, допомог і компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обґрунтованості видачі документів, що слугували підставою для призначення пенсій, допомог і компенсацій Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області за період з 01.01.2009 по 01.12.2011. В ході ревізії проведено зустрічну звірку в Лебединській ЦРЛ, та встановлено, що відносно перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в лікарні є лише наказ про відрядження №26 від 13.05.1986, згідно якого позивач був відряджений у Київську область з 14.05.1986. Вказана інформація направлена на адресу голови комісії Сумської облдержадміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для розгляду та прийняття рішення щодо вилучення посвідчень відповідної категорії учасників ліквідації аварії Чорнобильської катастрофи.

Комісією Сумської облдержадміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при розгляді документів ОСОБА_1 виявлено невідповідність даних, зазначених у наданій позивачем довідці про підвищену оплату праці в зоні відчуження №420, у зв`язку з чим відповідно до вимог п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, справу ОСОБА_1 для прийняття відповідного рішення направлено на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України.

Рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформленим протоколом №46 від 15.05.2012, визнано безпідставною видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Підставою для прийняття рішення про вилучення посвідчення позивача слугували висновки Комісії про відсутність офіційного підтвердження факту перебування позивача у населених пунктах, віднесених до зони відчуження. Крім того, в довідці про підвищену оплату праці, виданій на ім`я позивача, містилася суперечлива інформація стосовно застосованої до заробітної плати кратності, а саме - коефіцієнт 4,2.

Листом від 07.06.2012 за вих. №900 Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області повідомило позивача, що відповідно до рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 15.05.2012, протокол №46, визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, другої категорії, у зв`язку з чим посвідчення підлягає вилученню.

Не погодившись з рішенням №46 від 15.05.2012, ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до суду.

Судами встановлено, що відповідно до наказу по Лебединській центральній районній лікарні від 13.05.1986 №26 фельдшер ОСОБА_1 був відряджений до Київської області з 14.05.1986, а згідно довідки Лебединської центральної районної лікарні №420 від 19.11.1992, ОСОБА_1 за роботу в с.Ладижичі Чорнобильського району (зоні відчуження) в період з 20.05.1986 по 25.05.1986, була виплачена заробітна плата в сумі 45 крб. 93 коп., з урахуванням коефіцієнта 4,2 відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 10.06.1986 №207-7.

Листом Іванківської центральної районної лікарні №1046 від 14.12.2012 за вих. №1141, наданого на запит Лебединського районного суду Сумської області, ОСОБА_1 був відряджений в Іванківській район по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі бригади з Сумської області 21-27 СУА, на посаді фельдшера з 19.05.1986 по 24.05.1986, згідно запису в журналі бригада знаходилась в резерві та що в 1986 році після завершення відрядження всім працівникам видавались табелі відпрацьованого часу, завірені відрядження та шляхові листи з вказаним маршрутом і датами роботи в населених пунктах, для подальшої їх здачі по основному місцю роботи. Копії шляхових листів, відряджень в штабі МС ЦО не залишились.

У листі головного лікаря Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О.Зільберника №67 від 11.01.2012 повідомляється, що наказ №350 від 12.05.1986 Сумського УОЗ в районній лікарні відсутній, але з посиланням на даний наказ по районній лікарні №26 від 13.05.1986 зазначено про відрядження виїзної бригади, в тому числі і фельдшера ОСОБА_1 в Київську область. Маршрутний лист на транспортний засіб з відміткою пункту призначення та посвідчення про відрядження осіб з відміткою прибуття до пункту призначення та вибуття не збереглися у зв`язку з обмеженими терміном зберігання.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України неправомірно визнала безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №46 від 15.05.2012 року, прийнято законно та обґрунтовано.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, абзацом 3 пункту 12 якого визначено, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджений Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1, якого с. Ладижичі віднесено до зони відчуження, а смт. Іванків до зони гарантованого добровільного відселення.

Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до абзацу 1 статті 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пунктом 3 якого передбачено, що, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Відповідно до абзацу 4 пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Наявність перелічених даною нормою документів перевіряється відповідною комісією під час видачі посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто відсутність необхідного для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС документу матиме наслідком відсутність підстав для видачі зазначеного посвідчення. Крім того, підстави для видачі посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є альтернативними.

Таким чином, під час видачі позивачу в грудні 1992 року посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідною комісією були встановлені та перевірені всі документи необхідні для встановлення зазначеного статусу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову, оскільки незабезпечення збереження первинних документів на підприємстві, де працював позивач, за умови наявності інших доказів на його користь, не може свідчити про правомірність позбавлення позивача статусу учасника ліквідації наслідків аварії.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року - скасувати.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, треті особи: Сумська обласна державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити в силі.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець

К/800/11827/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ВСТУПНА ТА РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНИ)

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

та секретаря Коби Т.В.

за участю позивача Приходька В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, треті особи: Сумська обласна державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення,

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року - скасувати.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, треті особи: Сумська обласна державна адміністрація, Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити в силі.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець