Справа № 816/3379/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

16 лютого 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/3379/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Петрукович Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс"
до відповідача Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім " Полагросервіс " 2. Ленінський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції 3. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта Продукт"
про звільнення майна з-під арешту

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Полагросервіс" про звільнення майна з-під арешту нежитлового приміщення, магазину, загальною площею 343,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Багачанська, 48.

З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2013 року між ТОВ "Офісний центр арсенал плюс" (іпотекодержатель) та ТОВ "Торговий Дім Полагросервіс" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір.

Згідно з пунктом 1.1 іпотечного договору в забезпечення повернення до 30 листопада 2013 року грошових коштів у розмірі 315000,00 грн, відшкодуванням витрат, повязаних зі предявленням вимоги за договором позики і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням умов цього договору іпотеки, іпотекодержатель приймає, а іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві власності майно нежиле приміщення, магазин, загальною площею 343,3 кв.м., що знаходиться: Полтавська область, м. Миргород, вул. Багачанська, 48, розташоване в житловому будинку.

Судом встановлено, що у Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження № 40404817 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області №18/1120/12, виданого 21 жовтня 2013 року, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полагросервіс" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 боргу у суми 73359,50 грн.

Головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_4 з метою повного та фактичного виконання рішення суду винесено постанову ВП№4040817 від 03 грудня 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт та оголошено заборону на відчуження всього нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полагросервіс".

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини другої вказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Водночас, частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Перелік учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначений статтею 7 Закону України "Про виконавче провадження".

У розумінні статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Особами ж, які залучаються до проведення виконавчих дій, є поняті, поліцейські, представники органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як розяснено у пункті 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача у виконавчому провадженні; крім того, законом може бути встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" у виконавчому провадженні №40404817 не є ані учасником виконавчих проваджень, ані особою, що залучена до проведення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні.

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ВП№4040817 від 03 грудня 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зазначає про свою незгоду зі спірною постановою стосовно майна, щодо якого позивач виступає іпотекодержателем.

При цьому, як виконавчі дії, так і оскаржувана постанова вчинялись та виносилась державним виконавцем у межах виконання виконавчого (зведеного) провадження з примусовому виконанню наказів, виданих господарським судом Полтавської області.

Суд зазначає, що частиною четвертою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Крім того, частиною пятою статті 60 вказаного Закону встановлено, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, даний спір не повязаний з оскарженням учасником виконавчого провадження або особою, яка залучена до проведення виконавчих дій, рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, до того ж, у процесі здійснюваного ним виконавчого (зведеного) провадженння по виконанню наказів господарського суду, отже, спір, що виник між сторонами, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2015 року в справі №К/800/13600/15.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статями 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі №816/3379/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Полагросервіс", Ленінський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта Продукт" про звільнення майна з-під арешту закрити, розяснивши позивачу право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до адміністративного суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна