Справа № 466/1206/14-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 876/11212/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Галевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення за №1з/403-ф від 29.11.2013 року.

11 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова протокольною ухвалою замінив відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

Постановою від 13 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що відповідач пропустив строк накладення адміністративного стягнення, оскільки акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення були складені 06.11.2013 року, а постанова була винесена 29.11.2013 року.

Окрім цього, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_1 винесено дві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є грубим порушенням ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи мас індивідуальний характер. Позивач не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок того, що він не здійснював самостійно будівництво добудови до квартири, яка знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, оскільки така прибудова здійснена ОСОБА_4 за договором підряду.

Дана домовленість полягала у тому, що ОСОБА_4 узяв на себе зобов'язання по будівництву двоповерхової прибудови в житловому будинку АДРЕСА_1, яка повинна була проводитися у відповідності до всіх вимог законодавчих актів. Після завершення будівництва та здачі його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства позивач зобов'язаний був компенсувати витрати по здійсненню будівельних робіт ОСОБА_4.

Таким чином, на думку позивача суб'єктом за даним правопорушенням виступає особа, яка виконала будівельні роботи без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, щодо об'єктів III категорії складності, а саме - ОСОБА_4

За таких обставин, позивач вважає протиправним притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому просить скасувати постанову суду першої та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 06.11.2013 р. головний державний інспектор інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Федів Р.М. у присутності забудовника ОСОБА_3, на підставі заяви гр.ОСОБА_6 провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_3 на об'єкті будівництва - прибудови (на стовпчастому фундаменті) до квартири НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1.

Під час перевірки встановлено, що власник квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у період 2012-2013 років здійснив будівництво прибудови (на стовпастому фундаменті) до квартири НОМЕР_2, розташованої на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, без виготовленої та затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт і на земельній ділянці, що не є у власності чи користуванні забудовника (згідно довідки від 22.11.2013 р. №27, наданої ТзОВ ,,Архбудінвест-Львів", категорія складності об'єкта - III). Чим порушив вимоги ст. 7, ч.1 ст.9, абз.4 ст.27 Закону України ,,Про архітектурну діяльність", ст.34 та ч.4 ст.26 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності".

За наслідками перевірки, оформленої актом № 117/11-з від 06.11.2013 р., головний державний інспектор Федів Р.М. склав протокол про адміністративне правопорушення за № 118/11-3 від 06.11.2013 р., в якому зазначив, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч.8 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

29.11.2013 р. перший заступник начальника інспекції ДАБК у Львівській області Федорович В.І., розглянувши протокол за № 118/11-3 від 06.11.2013 р. та акт перевірки № 117/11-з від 06.11.2013 р., винесла постанову за № 1з/403-ф. про накладення на ОСОБА_3 передбаченого ч.8 ст. 96 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500, 00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності проведене у відповідності до вимог законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписи ст.7 Закону України ,, Про архітектурну діяльність" передбачають порядок розроблення та затвердження проекту об'єкта архітектури.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України ,, Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України ,,Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності.

За змістом ст. 27 Закону України ,, Про архітектурну діяльність" замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, зокрема, забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою; не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону.

Відповідно до ст. 28 Закону України ,,Про архітектурну діяльність" власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані, зокрема, отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури; у разі необхідності внесення змін до об'ємно-просторових, планувальних та інших рішень об'єкта архітектури розробляти відповідну проектну документацію, затверджувати її та проводити будівельні роботи в установленому законодавством порядку; зберігати комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, та паспорт об'єкта, та передавати цю документацію новому власнику.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності в діях позивача порушення наведених нормативно-правових актів, оскільки він здійснив добудову без виготовленої та затвердженої проектної документації, без права на виконання будівельних робіт і на земельній ділянці, що не є у власності чи користуванні забудовника.

Згідно статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.6).

Діяння, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені щодо об'єктів III категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності накладення адміністративного стягнення в нижніх межах санкції ч.8 ст. 96 КУпАП з урахуванням усіх обставин справи та особи правопорушника.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частиною 1 статті 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення за № 117/11-з від 06.11.2013 року під розписку повідомлено ОСОБА_3 про те, що розгляд справи відбудеться 14.11.2013 року. Листом за вих. № Я/13-6-7485 від 15.11.2013 року ОСОБА_3 під розписку повідомлений про те, що у зв'язку з необхідністю оформлення матеріалів перевірки для розгляду у встановленому порядку розгляд справи відбудеться 29.11.2013 року.

На підставі викладеного апеляційний суд не вбачає порушення передбачених ч.1 ст. 38 та ч.1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, оскільки у справі відсутні докази отримання уповноваженою на розгляд справи особою матеріалів раніше 14.11.2013 року.

Крім того, порушення строків розгляду справи може тягнути дисциплінарну відповідальність особи, що розглядає справу, однак, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення. КУпАП передбачає неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності лише у випадку перебігу строків, передбачених ч.1 ст. 38 КУпАП.

Доводи позивача про звільнення його від адміністративної відповідальності у зв'язку з виконанням робіт підрядником на підставі договору підряду апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки згідно Законом України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" саме на замовника покладено обов'язок отримання дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт. А тому саме замовник (позивач) несе відповідальність за здійснення будівельних робіт без відповідних дозволів.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що постановою №1з/404-ф від 29.11.2013 року на ОСОБА_8 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн. за порушення вимог ч.8 ст. 96 КУпАП. Вина ОСОБА_8 полягає у тому, що він у 2012-2013 роках здійснив будівництво прибудови до квартири НОМЕР_3, розташованої на другому поверсі будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_8 підданий адміністративному стягненню за самовільну прибудову до квартири НОМЕР_3, а ОСОБА_3 - за самовільну прибудову до квартир НОМЕР_1. Зазначений факт спростовує посилання позивача на притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, оскільки кожен правопорушник притягнутий до відповідальності за окремі порушення вимог законодавства.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року у справі № 466/1206/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 18 лютого 2016 року.