Справа № 0413/9162/2012(2-а/212/21/13)
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/2768/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Білуги С.В., Заїки М.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року

у справі № 0413/9162/2012(2-а/212/21/13)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

треті особи - Відкрите акціонерне товариство «Генезис-Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Турбогазтехнологія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалконсалтінг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармспектр»

про визнання протиправними дій, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, треті особи: ВАТ «Генезис-Трейд», ТОВ «Торговий дім «Турбогазтехнологія», ТОВ «Універсалконсалтінг», ТОВ «Фармспектр» в якому просила визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати останнього зарахувати трудовий стаж роботи фармацевта з 02 липня 1997 року по 01 березня 2000 року в ТОВ «Фармспектр», з 02 листопада 2002 року по 12 червня 2003 року в ВАТ «Генезис-Трейд», з 14 червня 2004 року по 31 серпня 2005 року ТОВ в «Торговий дім «Турбогазтехнологія», з 01 вересня 2005 року по 29 травня 2007 року та з 01 липня 2008 року по 26 вересня 2011 року в ТОВ «Універсалкансалтінг» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії - 28 лютого 2012 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії УПФУ у в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протиправними та зобов'язано відповідача зарахувати трудовий стаж роботи фармацевта: в період з 02 липня 1997 року по 01 березня 2000 року ТОВ «Фармспектр»; в період з 02 листопада 2002 року по 12 червня 2003 року ВАТ «Генезис-Трейд»; в період з 14 березня 2004 року по 31 серпня 2005 року ТОВ «Торговий дім «Турбогазтехнологія»; в період з 01 березня 2005 року по 29 травня 2007 року та з 01 липня 2008 року по 26 вересня 2011 року ТОВ «Універсалкансалтінг», до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу її звернення з заявою про призначення пенсії - з 28 лютого 2012 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 28 квітня 2012 року позивач звернулась до УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років згідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, у призначенні пенсії 28 квітня 2012 року відповідач відмовив ОСОБА_1, мотивуючи це тим, що в неї недостатньо стажу для призначення відповідного виду пенсії.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення за наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Разом з тим відповідно до примітки 2 до цього Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Визначення поняття «заклад охорони здоров'я» наведено в статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до частини другої статті 16 цих Основ, заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.

Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 державна акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Таким чином, приватне підприємство офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації, а до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах фармацевта у закладах, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації.

Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, що товариства, у яких працювала ОСОБА_1, в період часу з 02 липня 1997 року по 01 березня 2000 року - ТОВ «Фармспектр», з 02 листопада 2002 року по 12 червня 2003 року - ВАТ «Генезис-Трейд», з 14 червня 2004 року по 31 серпня 2005 року - ТОВ «Торговий дім «Турбогазтехнологія», з 01 вересня 2005 року по 29 травня 2007 року та з 01 липня 2008 року по 26 вересня 2011 року у ТОВ «Універсалкансалтінг» не проходили державну акредитацію. У зв'язку з чим, вони не мали в зазначені періоди часу офіційного визнання статусу закладів охорони здоров'я, а тому робота в цих закладах не може бути зарахована позивачу до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1633а15.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді С.В. Білуга

М.М. Заїка