Справа № П/811/69/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Справа № П/811/69/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підрозділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

1)визнати неправомірними дії відповідача по закінченню виконавчого провадження;

2)скасування постанови державного виконавця Санкаускас Н.В. від 16.01.2016 р.;

3)зобов'язання відповідача вчинити всі передбачувані законодавством заходи щодо реального виконання рішення суду у справі № П/811/278/14.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.01.2016 р. йому стало відомо, що 16.01.2016 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49645498, відкритого на виконання постанови суду у справі № П/811/278/14 щодо зобов'язання земельні органі з кадастрової реєстрації вчинити дію щодо скасування в реєстрі та Поземельній книзі запису на земельну ділянку з кадастровим номером: :28:185:0030. Постанову була вмотивована тим що виконати рішення суду без участі боржника неможливо. Однак, на думку позивача, зазначена позиція є необґрунтованою, оскільки боржником є державна установа. Також, позивач вважає, що при винесенні спірної постанови державний виконавець не звернув увагу на те, що у даному випадку боржник - державний орган, не виконав рішення суду зобов'язального характеру та не вчинив дій направлених на остаточну реалізацію судового рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представником відповідача подано суду заперечення проти позову згідно змісту якого зазначено те, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08.09.2015 р. Кіровоградського окружного адміністративного суду. При цьому, дане рішення суду неможливо виконати без участі боржника. Водночас, позивачем не зазначено яку саме норму порушив державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови. Також, позивачем не зазначено як саме необхідно змінити спосіб та порядок виконання даного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову. Крім того представник подав суду клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, проти чого не заперечував позивач (а.с.55).

Відповідно до вимог ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Отже, з огляду на вказане, враховуючи приписи ст.ст.122, 128 КАС України, суд дійшов висновку про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення сторін та всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, предметом спору в даній адміністративній справі є постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 16.01.2016 року ВП № 49645498 про закінчення виконавчого провадження (а.с.52).

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що 08.09.2015 р. Кіровоградський окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі № П/811/278/14 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Кадастрового реєстратора головного Управління Держземагенства в Кіровоградській області правонаступником якого є Управління Держземагенства в Кіровоградському районі Кіровоградської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про:

- Визнання недійсним з моменту формування і вчинення запису в державний реєстр кадастрового номеру № :28:185:0030 присвоєного земельній ділянці площею 0,0064 га, за кв. № 4, яка визначена (розташована) під багатоквартирним будинком по вул. В.Перспективній 1Б;

- Зобовязання управління Держземагенства в Кіровоградському районі Кіровоградської області вчинити дії щодо скасування у реєстрі та Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим № :28:185:0030 запису про державну реєстрацію (а.с.53).

14.12.2015 року позивачем (як стягувачем) подано заяву на виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.33), у зв'язку з чим 16.12.2015 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49645498 з примусового виконання виконавчого листа від 08.09.2015 р. № П/811/278/14 (а.с.37).

Оскільки боржником (управління Держземагентства у Кіровоградському р-ні Кіровоградської обл.) не виконано вищевказане рішення суду державним виконавцем 25.12.2015 р. було винесено постанови про накладення на боржника штрафу в сумі 680,00 грн. (а.с.39) та стягнення виконавчого збору в сумі 2040,00 грн. (а.с.41).

Оскільки боржником (управління Держземагентства у Кіровоградському р-ні Кіровоградської обл.) не виконано вищевказане рішення суду державним виконавцем 16.01.2016 р. було винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі 1360,00 грн. (а.с.45).

У відповідності ч.2 ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем направлено подання до Кіровоградського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області про проведення перевірки по факту умисного невиконання боржником (Управління Держземагентства у Кіровоградському р-ні Кіровоградської обл.) рішення суду та вирішити питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст.382 КК України, начальника Управління (а.с.47-48).

Також, 16.01.2016 року державним виконавцем, керуючись п. 11 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження, у зв'язку з тим, що виконати рішення суду без участі боржника неможливо, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.52).

Як вбачається із поданого до суду заперечення, підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що 04.01.2016 р. на адресу відділу примусового виконання рішень боржником надано лист за № 32-28-99.2-3081/15-15 від 22.12.2015 р. проте, що Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області не має технічної можливості скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та видалити її з Державного земельного кадастру, а тому управлінням направлено листа до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з вимогою видалити з Державного земельного кадастру земельну ділянку з кадастровим номером: :28:185:0030 (а.с.42-43).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст.1 Закону №606-XIV).

Ч.1 та 2 статті 2 Закону №606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

При цьому, ч. 1 ст. 11 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Так, за правилами статті 17 Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частина 1 статті 49 Закону №606-XIV визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку, зокрема: фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом (пункт 8) або у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону (пункт 11).

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону №606-XIV у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Так, в силу положень ч. 1 ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що резолютивна частина постанови суду, викладена у виконавчому листі від 21.03.2014 р. (а.с.53), носить зобов'язальний характер та не передбачає можливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У той же час, застосування державним виконавцем положень п. 11 ч. 1 ст.49, ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, можлива лише при виконанні рішень майнового характеру, зокрема про стягнення грошових коштів або про звернення стягнення на майно. При цьому, державним виконавцем закінчено виконавче провадження не у зв'язку з тим, що рішення суду без участі боржника виконати не можливо, а у зв'язку з відсутністю технічної можливості його виконати.

Відтак, суд дійшов висновку, що, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки невиконання судового рішення з посиланням на відсутність технічної можливості його виконати не є поважною причиною та не може бути підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

Крім того, державним виконавцем не враховано вимоги статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" яка вказує, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

При цьому, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою, зокрема, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Таким чином державним виконавцем не були виконані усі дії, що передбачені законом і передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження, тому спірна постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем передчасно, без врахування всіх обставин у справі, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

На підставі вказаного суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно закінчено виконавче провадження та винесено спірну постанову, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати дії Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області по закінченню виконавчого провадження № 49645498 з примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08 вересня 2015 року - неправомірними.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 16.01.2016 року ВП № 49645498 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08 вересня 2015 року.

Зобов'язати Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити всі дії щодо примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08 вересня 2015 року, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Стягнути з Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ( 25006, м. Кіровоград, вул. Дворцова, 6/7 ) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1653,60 грн..

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_6