Справа № П/811/3013/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Справа № П/811/3013/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії"

до відповідача - Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про скасування податкових повідомлень-рішень.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося Дочірнє підприємство "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач), у якому просить про скасування податкових повідомлень-рішень від 14 липня 2014 року №, №.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" податковим органом неправомірно зроблено висновок про безтоварність господарських операцій та порушення позивачем приписів Податкового кодексу України в частині формування витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Броксид». Відтак, безпідставно, на думку позивача, винесено і оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач позовних вимог не визнав та у письмових запереченнях проти позову вказав, що у позивача відсутні документи, якими супроводжуються господарські операції купівлі-продажу (зокрема, товарно-транспортні накладні), а вироком Дарницького районного суду міста Києва встановлено, що фінансово-господарська діяльність контрагента позивача - ТОВ «Броксид» була спрямована виключно на надання податкових вигод третім особам. За таких умов відповідач наголошує, що позивачем протиправно сформовано податковий кредит та витрати за господарськими операціями, які не мали товарного характеру та наполягає на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (а.с.170-172).

З огляду на неприбуття у судове засідання сторін, належно повідомлених про дату, час та місце розгляду справи та на подання представником позивача клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.216), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув дану справу у письмовому провадженні за наявними у справі доказами.

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 10 вересня 2004 року.

З 23 по 24 червня 2014 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Броксид" за січень, березень 2014 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 01 липня 2014 року №40/11-23-22-05/33142568, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: частини 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215, 216, 228 Цивільного кодексу України в частині відсутності поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків; пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.4, 138.8, пп.139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства за І квартал 2012 року на загальну суму 353832,00 грн.; пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 70 767,00 грн. (в тому числі за січень 2012 року на суму 16 667,00 грн., за березень 2012 року на суму 54 100,00 грн. (а.с.28-31).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення від 14 липня 2014 року:

- №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 106 151,00 грн. (за основним платежем - 70 767,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями) - 35 384,00 грн.;

- №, яким ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на прибуток в розмірі 353 832,00 грн. (а.с.37-38).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, базуються на висновках акту перевірки про завищення ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" податкового кредиту та формування валових витрат в результаті безпідставного формування валових витрат та кредиту за господарськими операціями позивача з його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Броксид", які не мали реального характеру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, кола суб'єктів податкових правовідносин та відповідальності за порушення податкового законодавства здійснюється Податковим кодексом України.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Такі вимоги кореспондуються і з іншими положеннями Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, суд наголошує, що недоведеність чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкового кредиту, зокрема, недоведеність здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та, у зв'язку з цим, юридично дефектних первинних документів.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ "Броксид" у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Згідно матеріалів справи 21 вересня 2011 року між ТОВ "Броксид" (постачальник) та ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (замовник) було укладено договір поставки №21/09-2011, за змістом якого постачальник зобов'язується систематично постачати та передати у власність замовника товар на підставі заявлених Замовником замовлень на постачання, які складаються за формою, визначеною Додатком №1 до даного договору; замовник, в свою чергу, зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (а.с.55-57).

Позивач стверджує, що у січні, березні 2012 року придбавав у ТОВ "Броксид" товар різного асортименту.

Загальна сума поставки за взаємовідносинами позивача з ТОВ "Броксид" склала 424598,40 грн. (із них ПДВ - 70 433,40 грн.).

На посвідчення фактичного виконання господарських операцій за вказаним договором позивачем надано до суду відповідні податкові, видаткові, прибуткові накладні та платіжні доручення (а.с. 77-109,162).

Принагідно позивачем надані до суду фотографічні знімки будівельно-ремонтних матеріалів та документи бухгалтерського обліку щодо обліку таких матеріалів на складі, акти на приймання робіт по обслуговуванню устаткування, які, втім, не дозволяють достеменно встановити походження таких товарів саме від ТОВ «Броксид» (а.с. 65-76, 110-162).

Документи, якими посвідчувався б факт переміщення товару від ТОВ «Броксид» (м.Київ) до ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (м. Кіровоград), позивачем не надані.

Водночас, суд наголошує, що надані під час судового розгляду справи докази на підтвердження реальності досліджуваних господарських операцій спростовуються обставинами, викладеними у вироку Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2013 року, який набрав законної сили 27 березня 2013 року у кримінальній справі №2602/4305/12 (провадження №1/753/293/13).

Вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 - директора ТОВ "Броксид", визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України - створення суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності (фіктивне підприємство) (а.с. 211, 223-227).

Відповідно до частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Вищезазначеним вироком встановлено, зокрема, що незважаючи на те, що ТОВ «Броксид» було зареєстроване в державних органах влади як товариство з обмеженою відповідальністю - юридична особа, ОСОБА_1 взяв участь у його створенні не з метою здійснення господарської діяльності, а з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених слідством осіб, як пособник.

Створення ТОВ «Броксид» дозволило невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, прикриваючись фактом державної реєстрації вказаного підприємства. Використовуючи фіктивне підприємство в якості прикриття, невстановлені слідством особи, маючи за дорученням від імені ОСОБА_1 доступ до розрахункового рахунку, печатку товариства, отримали можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи, що свідчать про реалізовані товари, роботи (послуги), фактично не здійснюючи господарську діяльність, пов'язану з виробництвом продукції, виконанням робіт, наданням послуг чи заняттям торгівлею, які дозволяють ухилитись від сплати податків (а.с. 223-227).

Суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 205 Кримінального кодексу України, фіктивне підприємництво кваліфікується як створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом наведеної норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства (в даному випадку ТОВ «Броксид») виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Отже, за наявності вироку суду, якими встановлені обставини фіктивності підприємницької діяльності, товарність господарських операцій з відповідним суб'єктом господарювання нівелюється, а отже - виключається і правомірність формування податкового кредиту та витрат за операціями з такими суб'єктами.

За таких умов суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що відсутність у вказаному вироку встановлених обставин щодо фіктивності конкретних господарських операцій унеможливлює застосування такого вироку до спірних правовідносин.

Наведені обставини суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції позивача з ТОВ «Броксид» не мали реального характеру, а витрати та податковий кредит за такими операціями сформовані безпідставно.

Викладене обумовлює висновок суду про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем обґрунтовано та правомірно, в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а відтак - позовні вимоги ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" задоволенню не підлягають.

Виходячи із положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у сув'язі з чинними на час звернення позивача до суду приписами частин другої, третьої статті 4 Закону України „Про судовий збір", із позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4384,80 грн (4872,00 грн - 487,20 грн) на користь Державного бюджету України (а.с.2).

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" судовий збір у розмірі 4384,80 грн (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні, вісімдесят копійок) на користь Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук