Справа № 808/4999/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 808/4999/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді А.В. Сіпаки

при секретарі судового засідання І.С. Горбовій,

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДДС»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДДС» до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 не відповідає діючому законодавству України та порушує права позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що посилання відповідача на п.п.21 наказу Міндоходів України від 13.11.2013 № 678 про не складання додатку №8 до декларації «Про відмову постачальників від надання податкових накладних», то це право підприємства, а не його обовязок, в разі отримання податкової накладної оформленої з помилками. Позивач виключив зі складу податкового кредиту вересня, жовтня та листопада неправильно оформлені податкові накладні, подавши уточнюючі розрахунки за перелічені періоди.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснили, що в ході перевірки встановлено, що за період серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 року підприємством TOB «КОМПАНІЯ «ДДС» відображено в реєстрі отриманих податкових накладних та включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість податкові накладні перелік яких наведено на стр. 56 акту перевірки.

TOB «КОМПАНІЯ «ДДС» 19.02.2015 та 20.02.2015 надано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок по деклараціям за серпень 2014 - листопад 2014 року із зменшенням податкового кредиту по податковим накладним перелік з назвою контрагентів яких зазначено на стр. 57 акту перевірки, який в подальшому включено до складу податкового кредиту грудня 2014 року та задекларовано в зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного періоду (грудень 2014 року) у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. По поданим деклараціям з ПДВ за листопад, грудень 2014 року по підприємству TOB «Компанія ДДС» складено акт камеральної перевірки №1/15-03/37167392 від 21.01.2015, №11/15-03/37167392 від 19.02.2015 та зменшено суму від'ємного значення, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 157601 грн. До перевірки надано вищезазначені податкові накладні із зазначенням дати їх отримання «31.12.2014р.», однак, відсутнє будь-яке документальне підтвердження фактичного отримання накладних саме «31.12.2014р.» (відмітки засобів поштового зв'язку, штампів, конвертів та інше).

Підприємство TOB «КОМПАНІЯ «ДДС» не подавало заяви про відмову постачальників надати податкові накладні (додаток 8 до Декларації з ПДВ) до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС Запорізької області, що свідчить про отримання підприємством податкових накладних 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014 та 30.11.2014, що відображено в реєстрах отриманих податкових накладних та податковій з податку на додану вартість за період серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 року.

Таким чином, проведеною перевіркою встановлено неправомірне формування податкового кредиту по податковим накладним, які були виписані у минулих податкових періодах для погашення податкового боргу, який виник за рахунок акту про документальної позапланової виїзної перевірки №148/08-30-22-11/37167392 від 02.10.2014.

Таким чином, підприємством TOB «КОМПАНІЯ «ДДС» порушено вимоги п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1. ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями, що був чинний на момент вчинення правопорушення), наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013р №678 та Міністерства фінансів України №966 від 23.09.2014 року «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», наказу Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року №958 «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядок його ведення».

Відповідач наголосив, що перевірка проводилася відповідно до всіх вимог ПКУ, підстави для проведення такої перевірки були, а висновки перевірки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що з 25.05.2015 року на підставі наказів №226 від 30.04.2015 року та №259 від 15.05.2015 року, виданих ДПІ у Шевченківського району м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області та відповідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України була проведена документальна виїзна позапланова перевірка TOB «КОМПАНІЯ «ДДС» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.06.2015 №57/22-01/37167392, в якому зроблено висновок про порушення відповідачем вимог законодавства України, а саме:

На підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято рішення № від 13.07.2015 року про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 151323,00 грн за порушення вимог пп.14.1.181, п.14.1, пп.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.п.201.4, 201.6, 201.7 п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями, що діяв на момент виявлених порушень), ст. 1, п.2 ст.3, п.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №966.

В п. ІІІ ч.3.2.2 розділу 3 Акту перевірки вказано, що підприємством неправомірно включено до складу податкового кредиту за грудень 2014 року суму у розмірі 221101 грн., що призвело до його завищення. Цю суму було включено за податковим накладними отриманими у минулих періодах.

19.02.2015 ТОВ подало до ДПІ у Шевченківському районі Уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість за грудень 2014 року, згідно якого задекларувало відємне значення різниці між податковим зобовязанням та податковим кредитом у розмірі 159717 грн.

У рядку 20.1 цього розрахунку відповідно до вимог п.200.3 Податкового Кодексу це відємне значення зараховано у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 157601 грн.

Податковий борг з ПДВ у підприємства виник на підставі ППР № від 05.11.2014 та № від 04.11.2014.

У додатку 5 до вказаного уточнюючого розрахунку наведено податкові накладні отримані підприємством у грудні 2014 року, але період складання яких становить березень, травень, вересень, жовтень та листопад 2014 року. Також ці податкові накладні включено до порції 2 Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2014 року.

Первинне включення наведених у реєстрі податкових накладних за грудень 2014 року накладних до декларацій серпня, вересня, жовтня та листопада 2014 року було проведено на підставі документів, оформлених з помилками, оформлені належним чином, вони були отримані у грудні 2014.

За приписами п.п. 14.1.181. податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2. датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.1. ст..201 платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Також згідно з п.201.10. ст..201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до п .2.15 Наказу «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» № 88 від 24.05.1995 року первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників. У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Згідно п.198.6. ст. 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

П.50.1. ст. 50 ПКУ передбачає що разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Позивач в результаті виявлення помилок у раніше поданій звітності з податку на додану вартість мав право подати уточнюючі розрахунки зі зміною розміру податкового кредиту.

На виконання вимог п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України та відповідно до п.50.1. ст. 50 Податкового кодексу України позивач подав уточнюючий розрахунок до декларацій з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 року у звязку з виключенням зі складу податкового кредиту вказаних місяців невірно заповнених податкових накладних, які не можуть бути підставою для отримання податкового кредиту. Цими розрахунками підприємство зменшило суму податкового кредиту за серпень на 32887,00 за вересень на 152260,00 грн., за жовтень 2014 року на 25744,00 грн., за листопад на 16314,00 грн. Загальна сума зменшення податкового кредиту становить 229496,00.

Уточнюючим розрахунком за грудень 2014 року підприємство збільшило суму податкового кредиту на 221859,00 грн. у звязку з включенням до його складу податкових накладних складених відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ, що були виписані у минулі періоди та отриманих у грудні 2014 року. Частина цього податкового кредиту у сумі 157601,00 грн. була зарахована в погашення податкового боргу.

Поданим до матеріалів справи Журналом реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ «Компанія «ДДС» підтверджується отримання оригіналів податкових накладних включених до складу податкового кредиту грудня 2014 року саме у вказаному періоді.

Порядок прийняття та реєстрації вхідної кореспонденції, у т.ч. податкових накладних на підприємстві регламентовано «Положенням про порядок організації документообігу та виконання документів ТОВ «Компанія «ДДС» від 11.01.2013, яке затверджено керівником підприємства. Внутрішній документ розроблено на базі «Інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади» №1242 от 30.11.2011 та ДСТУ 4163-2003 "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів".

Тому внесення запису до вказаного журналу є належним підтвердженням дати отримання податкових накладних підприємством.

Передбачена ч.11 п.201.10 ст.201 ПКУ можливість подання платником податку скарги на неправильно виписану податкову накладну є правом такого платника, а не його обовязком та не носить обовязкового характеру.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дій органів державної податкової служби України під час реалізації владної управлінської функції контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань станом на момент виникнення спірних правовідносин визначений Податковим кодексом України.

За загальним визначенням, компетенцією - є сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 158-163, 186 КАС України, Податковим Кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.07.2015, прийняте Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДДС» витрати на сплату судового збору у сумі 302 (триста дві) грн. 65 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака