Справа № 2-а-6001/11
Суддя: Цвіркун О.С.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 2а-6001/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Цвіркун О.С.,

за участю секретаря Швець A.Л.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про скасування постанови серії ВВІ №146260 від 16.06.2011 року про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про скасування постанови серії ВВІ №146260 від 16.06.2011 року про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених у ньому та просив: скасувати постанову як незаконну та закрити справу. Додатково суду пояснив, що 16 червня 2011 року, позивач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався в місті Києві, по Кільцевій дорозі, по вулиці Перемоги та був зупинений ст. інспектором ДПС Святошинського району ст. лейтенантом міліції ОСОБА_3, який склав на нього Протокол про адміністративне правопорушення від 16.06.2011 року серії АА1 № 519653 зач.1 ст. 122 КУпАП та виніс Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2011 року серії ВВІ № 146260, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про дату та час слухання справи повідомлявся завчасно та у встановленому законом порядку. Суд. вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату та час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про неприбуття розгляд справи не відкладається і справу можу бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, всебічно дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 16 червня 2011 року ст. інспектором ДПС Святошинського району ст. лейтенантом міліції ОСОБА_3, було винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2011 року серії ВВІ № 146260 та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, за порушення п.12.4 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: про накладення адміністративних стягнень, тобто ці справи підлягають розгляду у судах загальної юрисдикції у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову в справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міскрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Так, згідно ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни його за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедів, а також питання організації руху та його безпеки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з Постанови серії ВВІ № 146260 від 16.06.2011 року, ОСОБА_2, 16 червня 2011 року о 05 год. 35 хв., рухаючись по Кільцевій дорозі - вул. Перемоги, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перевищив встановлену швидкість в м. Києві на 33 км/год., а саме рухався зі швидкістю 93 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Радіс №0070. Своїми діями порушив п. 12.4 ПДР.

Аналогічно зміст зазначеного порушення зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі. З цього ж протоколу видно, що ОСОБА_2 одразу ж на місці заперечував допущення ним порушення ПДР і не погоджувався з обставинами, зазначеними в протоколі.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність в тому числі за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину

П. 12.4 ПДР передбачає., що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений інспектором містить вказівку про швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, а саме 93 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Радіс №0070»

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються проколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.

У відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

З пояснень водія ОСОБА_2 наданих у протоколі про адміністративне правопорушення та в адміністративному позові та пояснень його представника в судовому засіданні, вбачається, що позивач ПДР не порушував, а факт порушення ним ПДР України, крім записів інспектора ДПС в протоколі та Постанові, нічим більше не підтверджується. Окрім того, судом було встановлено, зо жодних документів про повірку примірника засобу вимірювальної техніки співробітником ДАІ представлено не було, а під час вимірювання зі слів представника позивача співробітник ДАІ тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом збільшується. Фактично співробітником ДАІ було продемонстровано лише час, який ніби-то пройшов з моменту вимірювання швидкості, на приладі Окрім того, інспектором ДПС не представлено належних доказів, що зафіксована на приладі швидкість з показником 93 км/год. відповідає саме автомобілю позивача. Так як позивач заперечував свою причетність до показника, який було зображено на приладі, зазначив в протоколі про те, що швидкість автомобіля, яким він керував, згідно даних спідометра була меншою 80 км/год. Відповідач ніяким доказом не довів

перевищення швидкості руху саме позивачем, суд вважає, що вина ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху не доведена. Представник позивача зазначив, що дії його довірителя були чітко керовані правилами дорожнього руху, та цілком безпечні, не наражали жодного з учасників руху на небезпеку та не доставили жодних перешкод та незручностей у русі. Протилежного відповідачем доведено не було.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши всі подані працівниками ДАІ докази про винуватість ОСОБА_4 та зважаючи на конституційне право презумпції невинуватості суд вважає, що вина його не доведена, а у його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, оцінивши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до переконання, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а докази вини вчинення правопорушення ОСОБА_2 - відсутні.

Оскільки, ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.251, 268, 272, 280, 287, 288, 289 КУпАП, ст. 17, 71, 112, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про скасування постанови серії ВВІ №146260 від 16.06.2011 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВВ1№ 146260 від 16.06.2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун