Справа № 820/10396/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/55260/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуЗахідної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
на постановуХарківського окружного адміністративного суду від 13.08.2014
та ухвалуХарківського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014
у справі № 820/10396/14
за позовомПублічного акціонерного товариства «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік»
доЗахідної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
проскасування податкових повідомлень-рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» звернулось до суду з адміністративним позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № від 19.05.2014.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014, позов задоволено частково, скасовано повністю податкові повідомлення-рішення №, № від 19.05.2014 та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2014 в частині збільшення грошового зобов'язання на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 983 714,04 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що постанову та ухвалу в цій частині було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У письмовому заперечені на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

З урахуванням неприбуття у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт № 1439/20-33-22-01-07 від 30.04.2014;

- на підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення , № , № від 19.05.2014.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій, за встановлених обставин справи, частково не погодилися з доводами відповідача щодо наявності порушень позивачем вимог податкового законодавства, встановлених актом перевірки.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Щодо правовідносин, які стали підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2014, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Підставою для визначення позивачу спірних сум грошових зобов'язань за вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням слугував висновок відповідача, що позивачем в порушення вимог податкового законодавства не включенню до складу доходу за IV квартал 2013 року суми заборгованості за емітованими та переданими ТОВ «Інтехмаш», ПП «Сканто» та ТОВ «Євротурбуд» векселями, внаслідок закінчення строків позовної давності, та заборгованість позивача за емітованими та переданими ТОВ «Євродез-2007», ТОВ ТБ «Хімік» та ТОВ «Дім Споживчого Побуту-Бриз» векселями, внаслідок їх припинення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем складено прості векселі зі строком платежу, які були передані: ТОВ «Інтехмаш» (№ АА 0510478 на суму 50 000 грн., дата складання - 30.03.2011; № АА 0510479 на суму 50 000 грн., дата складання - 30.03.2011; № АА 0510480 на суму 50 000 грн., дата складання - 30.03.2011; № АА 0510481 на суму 50 000 грн., дата складання - 30.03.2011; № АА 0510482 на суму 50 000 грн., дата складання - 30.03.2011; № АА 0510483 на суму 50 000 грн., дата складання - 30.03.2011; № АА 0510484 на суму 65 010 грн., дата складання - 30.03.2011;) на суму - 365 010 грн.; ПП «Сканто» (№ АА 0510423 на суму 100 000 грн., дата складання - 01.03.2011; № АА 0510424 на суму 100 000 грн., дата складання - 01.03.2011; № АА 0510425 на суму 100 000 грн., дата складання - 01.03.2011; № АА 0510580 на суму 37 154 грн., дата складання - 01.03.2011; № АА 0510471 на суму 50 000 грн., дата складання - 04.03.2011; № АА 0510472 на суму 50 000 грн., дата складання - 04.03.2011; № АА 0510473 на суму 50 000 грн., дата складання - 04.03.2011; № АА 0510474 на суму 50 000 грн., дата складання - 04.03.2011; № АА 0510475 на суму 50 000 грн., дата складання - 04.03.2011; № АА 0510476 на суму 50 000 грн., дата складання - 04.03.2011; № АА 0510477 на суму 60 190,18 грн., дата складання - 04.03.2011;) на загальну суму - 697 344,18 грн.; ТОВ «Євротурбуд» (№ АА 0510562 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510563 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510564 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510565 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510566 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510567 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510568 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510569 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510570 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; №АА 0510571 на суму 20 000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510572 на суму 25000 грн., дата складання - 07.12.2009; № АА 0510573 на суму 24 762 грн., дата складання - 07.12.2009) на загальну суму - 249 762,00 грн. Позивачем та ТОВ «Євротурбуд» було змінено строк платежу за наведеними векселями на 31.03.2012.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що векселя, які емітовані та передані позивачем ТОВ «Інтехмаш», ПП «Сканто», ТОВ «Євротурбуд», станом на момент розгляду справи не пред'явленні до платежу векселедержателями.

Крім того, судами встановлено, що згідно актів приймання-передачі векселів позивачем передано ТОВ «Євродез-2007» прості векселі (№ АА 0510413 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510414 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510415 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510416 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510417 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510418 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510419 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510420 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510421 на суму 50 000 грн., дата складання - 05.08.2010; № АА 0510422 на суму 21 613 грн., дата складання - 05.08.2010) на загальну суму 471 613 грн., зі строком платежу - за пред'явленням, ТОВ ТБ «Хімік» прості векселі (№ АА 0510401 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510402 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510403 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510404 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510405 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510406 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510407 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510408 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510409 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510410 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510411 на суму 30 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510412 на суму 25 000 грн., дата складання - 17.03.2010; № АА 0510577 на суму 17 934 грн., дата складання - 28.12.2009; № АА 0510574 на суму 35 000 грн., дата складання - 24.12.2009; № АА 0510575 на суму 35 000 грн., дата складання - 24.12.2009; № АА 0510576 на суму 35 000 грн., дата складання - 24.12.2009; № АА 0510551 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510552 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510553 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510554 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510555 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510556 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510557 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510558, на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510559 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510560 на суму 20 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510561 на суму 18 000 грн., дата складання - 04.12.2009; № АА 0510679 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510680 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510681 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510682 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510683 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510684 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510685 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510686 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2010; № АА 0510687 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510688 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510689 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510670 на суму 20 000 грн., дата складання - 03.11.2009; № АА 0510678 на суму 50 000 грн., дата складання - 08.10.2009; № АА 0510677 на суму 50 000 грн., дата складання - 08.10.2009; № АА 0510676 на суму 50 000 грн., дата складання - 08.10.2009) на загальну суму 1 086 738 грн., зі строком платежу - за пред'явленням; ТОВ «Дім Споживчого Побуту-Бриз» простих векселів (№ АА 0510578 на суму 20 000 грн., дата складання - 29.01.2010; № АА 0510579 на загальну суму 27 394,60 грн., дата складання - 29.01.2010) на загальну суму 47394,60 грн., зі строком платежу - за пред'явленням.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що векселя, які емітовані та передані позивачем ТОВ «Євродез-2007», ТОВ ТБ «Хімік», ТОВ «Дім Споживчого Побуту-Бриз», станом на момент розгляду справи векселедержателями до платежу не пред'явленні та обліковуються позивачем на 621 рахунку бухгалтерського обліку - «Короткострокові векселі видані».

Судами першої та апеляційної інстанції зазначено, що відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження обставин щодо наявності на балансі ТОВ «Євродез-2007», ТОВ ТБ «Хімік» та ТОВ «Дім Споживчого Побуту Бриз» в момент їх припинення непогашеної заборгованості позивача за вищезазначеними векселями.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Згідно пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

За змістом абз. «а» та «в» пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 названого Кодексу безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

З огляду на наведені приписи законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що сума заборгованості позивача перед ТОВ «Інтехмаш», ПП «Сканто», ТОВ «Євротурбуд» за складеними та переданими векселями не набула статусу безнадійної в розумінні абз. «а» пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 названого Кодексу, оскільки по такій заборгованості не минув строк позовної давності, а сума заборгованості позивача перед ТОВ «Євродез-2007», ТОВ ТБ «Хімік» та ТОВ «Дім Споживчого Побуту-Бриз» не набула статусу безнадійної в розумінні абз. «в» пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 названого Кодексу, оскільки відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження наявності на балансі названих контрагентів в момент їх припинення непогашеної заборгованості позивача.

Щодо правовідносин, які стали підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2014, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Підставою для прийняття названого податкового повідомлення-рішення слугував висновок відповідача щодо відсутності факту реального вчинення господарських операцій позивача з ПП «Регіон-04».

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідності до п.198.6 ст.198 названого Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 названого Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження правомірності формування спірних сум податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Регіон-04» (рахункок-фактура, видаткова накладна, прибутковий ордер, картка складського обліку, податкова накладна, подорожній лист), судами попередніх інстанцій встановлено, що первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, а наявність недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» спричиняли втрату означеними документами юридичного статусу первинних документів, судами не виявлено.

При цьому, судами встановлено, що наданими позивачем доказами, в тому числі, первинними документами підтверджуються обставини зміни майнового стану платника податків, рух активів під час здійснення спірної операції, факт використання придбаного позивачем товару у власній господарській діяльності.

Також судами встановлено, що на час видачі податкової накладної №42 від 29.02.2012 контрагент позивача ПП «Регіона-04» був зареєстровано в установленому законом порядку як суб'єкт господарювання, свідоцтво платника ПДВ якого не було анульовано на момент здійснення спірної операції.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що поданими позивачем доказами підтверджено правомірність формування позивачем спірних даних податкового обліку, а доводи відповідача щодо відсутності реальності спірних операцій позивача по взаємовідносинах з ПП «Регіон-04» є необґрунтованими.

Щодо правовідносин, які стали підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2014, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення слугував висновок відповідача про порушення позивачем пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті несвоєчасного та неповного перерахування податку на доходи фізичних осіб за травень 2012 року - грудень 2013 року.

Згідно пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

За змістом п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що при визначенні розміру штрафу за несвоєчасне та неповне перерахування позивачем податку на доходи фізичних осіб відповідач здійснив послідовне нарахування штрафу в розмірі 25, 50 та 75 відсотків, який нараховувався на всю суму недоїмки платника податків, що включала в себе, в тому числі, і суми, по відношенню до яких вже раніше застосовувалися санкції у розмірі 25 та/або 50 відсотків. Остаточний розмір штрафу був визначений відповідачем шляхом складення між собою всіх окремих з числа послідовних нарахувань штрафу. Зазначене підтверджується нарахуванням, здійсненим відповідачем.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок розміру штрафу за порушення п.168.1.5. ст.168 Податкового кодексу України з доданими до нього первинним документами бухгалтерського обліку, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що він відповідає вимогам п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів, що розмір штрафу за несвоєчасне перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб складає 118 105,67 грн., у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення відповідача № від 19.05.2014 підлягає частковому скасуванню в частині збільшення грошового зобов'язання на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Враховуючи все вищенаведене та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого, не спростованого доводами касаційної скарги, висновку щодо наявності законних підстав для часткового задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи в оскаржуваній частині та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За встановлених обставин даної справи та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування судових рішень в оскаржуваній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014 в оскаржуваних частинах залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді В.В. Кошіль

О.А. Моторний