Справа № 754/17229/15-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/60/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на території с. Копачі, с. Чистогалівка 29 та 30 квітня, а також 02 та 03 травня 1986 року. Згідно із вимогами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року, незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, їм надається пенсія із зменшенням пенсійного віку на 10 років. У листопаді 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до вимог ст. 55 вказаного Закону. Але у призначенні пенсії йому було відмовлено через те, що він не надав необхідних документів для підтвердження періоду його роботи у зоні відчуження. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відмову відповідача у призначенні йому пенсії на пільгових умовах незаконною, зобов"язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 03.11.2015 року.

У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що документи, надані позивачем, не відповідають вимогам, встановленим діючим законодавством, вони містять розбіжності, а тому позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. На підставі викладеного представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року, незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, їм надається пенсія із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

16.08.2015 року позивачу виповнилося 50 років, що підтверджується його свідоцтвом про народження.

Позивач у листопаді 2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва із заявою про призначення йому державної пільгової пенсії, згідно із вимогами ст. 55 вищевказаного Закону.

Але листом відповідача від 11.11.2015 року позивачу було відмовлено у призначенні відповідної пенсії з тих підстав, що ним не було належним чином підтверджено факт роботи у вказаний період у зоні відчуження.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсії) відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком надаються наступні документи:

1) документ, що посвідчує особу;

2) довідка з податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номеру;

3) документи про стаж роботи;

4) при призначенні пенсії із застосування норм ст.. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" документи, що засвідчують особливий статус особи, тобто посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії;

5) довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122;

6) первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, шляхові листи, копії відомостей (особистих рахунків) на виплату заробітної плати; особи, які були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства оборони.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян та дають право користуватись пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що Порядок, на який посилається представник відповідача у своїх запереченнях, передбачає декілька можливостей підтвердження періоду роботи в зоні ЧАЕС, і жодним чином не встановлює виключність та безапеляційну обов"язковість такого документу як довідка за формою № 122.

Як вбачається з письмових матеріалів справи та було встановлено при розгляді справи, позивачем для розгляду відповідачу були надані наступні копії документів: посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, паспорт, трудова книжка, ідентифікаційний номер, військовий квиток, архівна довідка від 02.10.2015 року, довідка з військового комісаріату від 08.09.2015 року, а також завірена копія облікової картки.

Але при цьому слід зазначити, що відповідно до архівної довідки від 02.10.2015 року ОСОБА_1 (ініціали не розшифровано) приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на території АДРЕСА_1 та 30 квітня та 02 та 03 травня 1986 року відповідно документів військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов"язків і здійснює їх під своїм ім"ям. Ім"я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені по батькові. Право на ім"я є особистим немайновим правом, яке віднесено до прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи і яке виконує функцію індивідуалізації фізичної особи. Тобто ім"я фізичної особи складається з її прізвища, власного імені та по батькові, яке є немайновим правом і нерозривно пов"язане з особо, яке її індивідуалізує.

Довідка № 337 від 16.08.1993 року та довідка № 338 від 16.08.1993 року позивачем до Управління пенсійного фонду не подавалися, а тому і предметом відмови у призначенні пенсії позивачу не були.

Крім того, відповідно до військового квитка позивача ОСОБА_1 виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 28.04.1986 року по 15.05.1986 року. Тобто, періоди, зазначені у військовому квитку не збігаються з періодами, зазначеними в архівній довідці від 02.10.2015 року, де зазначено, що позивач виконував роботи з 29.04.1986 року по 15.05.1986 року.

Також виявлено розбіжності в Обліковій картці, де зазначено, що позивач у період з 28.04.1986 року по 15.05.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, відповідно до довідки № 4/13г позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 28.04.1986 року по 15.05.1986 року.

Отже, періоди роботи, вказані у різних документах, відрізняються від періодів, зазначених в архівній довідці від 02.10.2015 року.

Відповідно до архівної довідки від 02.10.2015 року зазначено військову частину № НОМЕР_1 , у складі якої позивач був призваний на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Проте, відповідно до довідки № 338 від 16.08.1993 року позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини № 32207.

А відповідно до карточного звіту доз радіологічного облучення зазначено, що позивач приймав участь у проходженні зборів з 29.04.1986 року по 15.05.1986 року при військовій частині НОМЕР_2 .

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що наявні у документах розбіжності у датах та номерах військової частини не дають можливості відповідачу призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, а тому дії відповідача відповідають вимогам діючого законодавства і позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з підстав, зазначених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: