Справа № 813/2421/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 р. Справа № 876/9752/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Кулик Т.Б.,

за участі представника відповідача: Тенюх-Мармури О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2015р. по справі № 813/2421/15 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що звільнення його з посади проведене з порушенням трудового законодавства, оскільки реорганізація не припиняє дії трудового договору. Незаконне звільнення порушує гарантовані позивачу Конституцією права. Такими протиправними діями відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2015р. по справі № 813/2421/15 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання 15.02.2016 року не з'явився. Клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю ознайомитися з додатковими матеріалами справи, колегією суддів відхилене, оскільки апелянт не надав суду жодних доказів неможливості з'явитися в судове засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечила, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.12.2014 року Львівською митницею Міндоходів попереджено ОСОБА_2 про наступне вивільнення у зв'язку із реорганізацією Львівської митниці Міндоходів шляхом приєднання до Львівської митниці ДФС.

Також, 23.12.2014 року, у зв'язку із створенням Львівської митниці ДФС, відповідачем, з метою забезпечення можливості працевлаштування, ОСОБА_2 запропоновано вакантну посаду державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, на умовах строкового трудового договору, на час відсутності основного працівника ОСОБА_4, однак ОСОБА_2 від вказаної пропозиції відмовився цього ж числа.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08.04.2015 року відповідачем у зв'язку із створенням Львівської митниці ДФС, з метою забезпечення можливості працевлаштування, позивачу запропоновано ряд вакантних посад, від яких позивач також відмовився цього ж числа.

В подальшому, 08.04.2015 року наказом № 39-О «Про звільнення ОСОБА_2», у зв'язку із реорганізацією та створенням Львівської митниці ДФС позивача звільнено із займаної посади згідно п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, з підстав попередження про наступне вивільнення та відмову від запропонованих посад.

Колегія суддів зазначає, що статтею 36 КЗпП України визначено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Віповідно до ч. 2 ст. 40 цього ж Кодексу, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї ж статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Положеннями ч. 3 ст. 49/2 цього ж Кодексу передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2014 року відповідачем одночасно з попередженням про звільнення було запропоновано позивачу іншу роботу, від якої позивач відмовився, тобто відповідачем дотримано вимоги ч. 3 ст. 49/2 КЗпП України.

Відповідно до Постанови КМ України від 06.08.2014 року за N 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» Кабінет Міністрів України постановив: 1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1; 2. Реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

Матеріалами справи підтверджується , що у відповідача мала місце реорганізація, позивачу одночасно з попередженням про звільнення було запропоновано іншу роботу від якої він відмовився, та докази відсутності інших вакантних посад віднесених до номенклатури начальника митниці.

Крім цього, зі службової записки № 13-70-04/38-29 від 03.02.2016 року заступник начальника відділу персоналу Львівської митниці ДФС Бех А.В. вбачається, що до реорганізації Львівської митниці Міндоходів кількість посад старших державних інспекторів у Львівській митниці становила 288 одиниць, а після реорганізації в Львівській митниці ДФС -283 одиниці, тобто кількість зменшилася.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач одночасно з попередженням про звільнення вжив заходи щодо переведення позивача за його згодою на іншу роботу та запропонував всі наявні вакантні посади, від яких позивач відмовився.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що вимоги позивача про визнання протиправним і скасування наказу про його звільнення задоволенню не підлягають, відповідно і не підлягають задоволенню позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, а відтак судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено правильно.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2015р. по справі № 813/2421/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали виготовлений 19.02.2016 року.