Справа № 2а-11667/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 лютого 2016 року м. Київ К/800/2929/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

10 грудня 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 28 листопада 2008 року № 265 о/с: поновити його на роботі; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

За правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначена постанова суду першої інстанції набрала законної сили 10 березня 2010 року відповідно.

2 грудня 2015 року позивач, в порядку статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд вищевказаного рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами позивач посилався на довідку Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 20 травня 2014 року, з якою вбачається, що ОСОБА_1 звільнений зі служби 4 грудня 2008 року.

Оскаржуваною ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити його заяву.

Відмовляючи у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що заявник порушив встановлений статтею 247 Кодексу адміністративного судочинства України трирічний строк для звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Так, у відповідності до приписів наведено процесуальної норми права заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом одного місяця після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. При цьому заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 245 цього Кодексу, може бути подана не пізніше ніж через три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до адміністративного суду після закінчення цього строку, адміністративний суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Тобто, цією статтею встановлено обмежувальний абсолютний строк, протягом якого особа, яка брала участь у справі, а також особа, яка не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, може звернутись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому, у разі звернення особи за межами цього строку, передбачено процесуальні наслідки у вигляді відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причин пропуску такого.

Початок перебігу трирічного строку законодавець пов'язав з моментом набрання судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, законної сили.

Водночас, наведене правило поширюється лише на випадки звернення особи з заявою з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій ОСОБА_1 у своїй заяві посилався на обставини, які на його думку є нововивлені, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому судове рішення, про перегляд якого порушене питання, набрало законної сили 10 березня 2010 року, а заява про перегляд такого за нововиявленими обставинам подана до суду лише 2 грудня 2015 року.

Наведене свідчить про відсутність підстав для відкриття провадження за нововивленими обставинами, про що правильно зазначили і суди попередніх інстанцій.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми суддя-доповідач, відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі, здійснює перевірку доводів касаційної скарги та аналізує зміст оскаржуваних судових рішень, з огляду на їх законність та обґрунтованість, тобто фактично здійснює перевірку того, чи ґрунтуються їх висновки, зроблені під час розгляду справи, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, а також чи ухвалені вони відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк