Справа № 806/84/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м.Житомир справа № 806/84/16

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кротюка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради, що полягають в неправомірній відмові в наданні інформації на її запит від 26.12.2015;

- зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу Житомирської обласної ради надати їй запитувану інформацію в обсязі, що перебуває у розпорядника;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині надання відповіді на її запит на інформацію від 26.12.2015;

- зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу Житомирської області подати до суду у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.12.2015 позивач звернулась до відповідача із інформаційним запитом про надання наказів про надану їй відпустку та матеріальну допомогу, локальних актів, якими встановлено режим роботи працівників Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради на 2015 та 2016 роки. Проте, 05.01.2016 отримала лист, у якому відповідач повідомив про те, що ОСОБА_3 звільнена, додавши при цьому судові рішення. Запитуваної інформації указаний лист не містив. На переконання позивача, надана відповідь, відповідно до частини 2 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", вважається неправомірною відмовою у наданні інформації, а дії відповідача порушують її право на доступ до публічної інформації, гарантоване статтями 2, 4, 14, 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 24-25).

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що 26.12.2015 ОСОБА_3 звернулась до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби із запитом на доступ до публічної інформації, у якому, з метою реалізації конституційних прав та відповідно до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації", просила надати публічну інформацію, що знаходиться у володінні розпорядника, а саме:

- копію наказу про відпустку, надану їй на підставі її заяви від 24.12.2015 (вх. № 147 від 24.12.2015);

- копію наказу про надання їй матеріальної допомоги у зв'язку зі смертю її чоловіка, виданого на підставі її заяви від 24.12.2015 (вх. № 148 від 24.12.2015);

- копію локального нормативно-правового акту, яким встановлено режим роботи працівників Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби на 2015 рік;

- копію локального нормативно-правового акту, яким встановлено режим роботи працівників Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби на 2016 рік (а.с. 6).

Листом від 31.12.2015 № 300 відповідач повідомив, що ОСОБА_3 є звільненою з роботи з 03.08.2014 і її поновлення на робочому місці не підтримав на сьогоднішній день жодний суд, в якій вона зверталась. До відповіді відповідач долучив копію ухвали апеляційного суду Житомирської області від 23.12.2015 по справі № 295/13590/14-ц (а.с. 7).

Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні публічної інформації, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтями 32, 34 Конституції України, кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації".

За змістом статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За цим визначенням, можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно зі частиною 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі частинами 1-5 статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Аналізуючи наведені вище положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" та зміст запиту ОСОБА_3 від 26.12.2015, суд дійшов висновку, що запитувана нею інформація містить ознаки публічної, адже вона знаходиться у володінні Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби та була отримана останнім в процесі виконання цією організацією своїх обов'язків.

Так, відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

При цьому, згідно частини 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", така відмова має бути вмотивованою, тобто містити посилання на вищенаведені підстави для відмови.

Частиною 2 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій під час розгляду запиту позивача, відповідач стверджував, що остання звільнена з роботи з 03.08.2014. На підтвердження своїх доводів представником відповідача долучено до матеріалів справи накази від 03.06.2014 №26 "Про попередження щодо скорочення посади медичної сестри служби" та від 01.08.2014 №53 "Про скорочення посади медичної сестри служби" (а.с. 28, 29).

Разом з тим, доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 з 03.08.2014 не працює в Житомирській обласній комунальній спеціалізованій аварійно-рятувальній службі, спростовані наступним.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 зверталась до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати накази Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради від 03.06.2014 №26 "Про попередження щодо скорочення посади медичної сестри служби" та від 01.08.2014 №53 "Про скорочення посади медичної сестри служби", поновити її на роботі медичною сестрою, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.08.2014 до дня поновлення на роботі, який на день висунення позову становить 779,76 грн та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2015 у справі №295/13590/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23.12.2015, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (а.с. 26-28).

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що наказ від 01.08.2014 №53 не містить відповідного формулювання про звільнення, а говорить лише про скорочення посади медичної сестри, що не є тотожним. Видання наказу про скорочення посади не виключає необхідності видання наказу про звільнення з ініціативи адміністрації за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників), але після попередження працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до звільнення. Сторони не надали суду наказ про звільнення позивача. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що трудові відносини між сторонами припинилися, а відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні підстави для визнання незаконними та скасування вищевказаних наказів, поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди. Обставина відсутності наказу про звільнення позивача одночасно спростовує всі доводи апеляційної скарги відносно формального підходу до розгляду трудового спору, порушення адміністрацією порядку при звільненні за її ініціативою, відсутності попередньої згоди профкому та недотримання гарантій для працівників, обраних до профспілкових органів тощо, оскільки спір розглядається судом у межах заявлених позивачем вимог. Відсутність наказу про звільнення виключає можливість поновлення на роботі та задоволення похідних вимог (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у разі незаконного звільнення). Накази, що оскаржені позивачем, її прав не порушують, оскільки процедура звільнення з ініціативи адміністрації не доведена до кінця.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищенаведене дає підстави зробити суду висновок, що під час звернення позивача до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби із запитом про надання публічної інформації стосовно вирішення питання про надання їй відпустки, матеріальної допомоги та локальних актів про встановлення режиму роботи на 2015 та 2016 рік, Житомирська обласна комунальна спеціалізована аварійно-рятувальна служба була роботодавцем ОСОБА_3, а відтак, і розпорядником інформації щодо неї, як працівника.

Таким чином, суд вважає, що звернувшись до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, позивач мала право розраховувати на дотримання відповідачем порядку та термінів його розгляду, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як розпорядник публічної інформації, надав відповідь не по суті запиту позивача, що свідчить про порушення останнім наведених норм Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині та задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у наданні інформації ОСОБА_3 на її запит від 26.12.2015 та зобов'язання останнього повторно розглянути запит позивача.

За змістом частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30.06.2009 N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З метою своєчасного забезпечення захисту та охорони прав і свобод позивача, суд вважає доцільним зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу Житомирської області у місячний строк із дня набрання постановою законної сили подати до Житомирського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання судового рішення.

Щодо вимоги позивача допустити негайне виконання судового рішення в частині надання відповіді на її запит на інформацію від 26.12.2015, суд зазначає наступне.

Так, статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайне виконання може бути обов'язковим (прямо передбачене законом) або факультативним (на розсуд суду у визначених законом випадках).

За змістом частини 1 указаної статті Кодексу, негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби; припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; уточнення списку виборців; обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання; усунення обмежень у реалізації права на мирні зібрання; накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них; повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров'ю людей.

Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Зважаючи на те, що дана справа розглянута за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для допуску постанови до негайного виконання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської області щодо відмови у наданні інформації ОСОБА_3 на її запит від 26.12.2015.

Зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу Житомирської області повторно розглянути запит ОСОБА_3 від 26.12.2015.

Зобов'язати Житомирську обласну комунальну спеціалізовану аварійно-рятувальну службу Житомирської області у місячний строк із дня набрання постановою законної сили подати до Житомирського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання судового рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 18 лютого 2016 р.