Справа № 807/652/14
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Справа № 876/4324/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Рахівської районної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області про скасування припису за апеляційною скаргою Рахівської районної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рахівська районна виконавча дирекція Закарпатського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області про скасування припису № 07-14-020/0111-0130 від 14.02.2014 року та акту перевірки. В подальшому, позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких останній просив скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області № 07-14-020/0111-0130 від 14.02.2014 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Із таким судовим рішенням не погодилося Закарпатське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило скасувати постанову та задовольнити позовні вимоги. Апелянт зазначив, що за наслідками позапланової перевірки за скаргою ОСОБА_1 щодо відмови в оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності головним інспектором праці було складено акт № 07-14-020/0111 від 14.02.2014 року, в якому зафіксовано порушення позивачем абзацу 3 пункту 10 статті 35 та статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та винесено припис, яким зобов'язано Рахівську РВД провести фінансування допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 Апелянт вважає висновки перевірки та припис протиправними, оскільки працівниця Рахівської міської ради ОСОБА_1 за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності отримала путівку на санаторно-курортне лікування в санаторій «Примор'є» на себе та свою доньку згідно п. 4.2 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду № 12 від 25.02.2009 року. Згідно розпорядження Рахівського міського голови № 39-в від 04.09.2013 року на період з 23.09.2013 року по 23.10.2013 року їй була надана відпустка, під час якої було використано путівку на санаторно-курортне лікування. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 35 Закону України - допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років, по догляду за хворим членом сім'ї та в разі захворювання матері або іншої особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років, не надається, якщо застрахована особа перебувала у цей час у щорічній (основній чи додатковій) відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням або творчій відпустці. Також листок тимчасової непрацездатності був оформлений із порушеннями, а відтак правомірно не взятий позивачем до оплати. Враховуючи викладене, оскаржуваний припис інспекції праці є незаконним.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувана постанова Закарпатського окружного адміністративного суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2014 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області проведено позапланову перевірку в Рахівській районній виконавчій дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за скаргою ОСОБА_1 щодо відмови їй в оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності. За наслідками перевірки складено акт № 07-14-020/0111 від 14 лютого 2014 року, в якому зафіксовано порушення Рахівською РВД абз. 3 п. 10 ст. 35 та ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та винесено припис № 07-14-020/0111-0130, яким зобов'язано директора Рахівської районної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності привести фінансування допомоги з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1 згідно листка непрацездатності серії АГБ № 190917 від 21 вересня 2013 року у відповідність до вимог абзацу 3 пункту 10 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про законність цього припису з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 згідно п. 4.2 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду №12 від 25.02.2009 року, отримала за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності путівку на санаторно-курортне лікування в санаторій «Примор'є» № 501815 вартістю - 9912 грн. на себе та неповнолітню доньку. Путівка нею була отримана під час відпустки.

Згідно розпорядження Рахівського міського голови № 39-в від 04.09.2013 року на період з 23.09.2013 року по 23.10.2013 року їй була надана щорічна основна та додаткова відпустка. Путівку вона разом з дитиною використала у встановлені терміни - з 23.09.2013 року по 13.10.2013 року, що підтверджено зворотнім талоном до путівки (а.с. 25-28).

ОСОБА_1 надала Рахівській міській раді листок непрацездатності № 190917 за період з 21.09.2013 року по 15.10.2013 року із зазначенням причини непрацездатності «догляд», з амбулаторним режимом лікування (а.с. 24). У подальшому у листок непрацездатності № 190917 були внесені виправлення, а саме зазначено режим лікування «санаторний» (а.с. 31).

6 грудня 2013 року Рахівською міською радою до районної виконавчої дирекції подано заяву - розрахунок із зазначенням виплати ОСОБА_3 на підставі листка непрацездатності № 190917, причина непрацездатності вказано догляд за дитиною - 10 (а.с. 30).

Разом з тим, позивачем не було проведено фінансування цієї виплати.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім'ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) санаторно-курортного лікування.

Таким чином, закон передбачає оплату допомоги в разі настання одного із вказаних вище страхових випадків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оплатив ОСОБА_1 санаторно-курортне лікування (вартість путівки їй та дитині) під час перебування у щорічній відпустці, що підтверджено відповідним наказом.

Згідно пункту 4.2. Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, перебування працівника у відпустці є умовою отримання такої путівки за рахунок Фонду.

Позивач використала отриману путівку, про що свідчить відповідний талон, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно частини 6 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», згідно якої допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років, по догляду за хворим членом сім'ї та в разі захворювання матері або іншої особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років, не надається, якщо застрахована особа перебувала у цей час у щорічній (основній чи додатковій) відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням або творчій відпустці.

Ця норма Закону є прямою та імперативною.

Посилання суду першої інстанції на абзац 3 частини 10 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», згідно якого допомога по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі, яка виховує дитину-інваліда віком до 18 років, надається за весь період санаторно-курортного лікування дитини-інваліда (з урахуванням часу на проїзд до санаторно-курортного закладу і назад) за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за нею, є безпідставними, адже ця норма не стосується виплати допомоги по догляду за дитиною під час перебування застрахованої особи у щорічній відпустці, як це чітко вказано у частині шостій.

Також суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги вимоги пункту 3.15 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України № 455 від 13.11.2001 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за № 1005/6196, згідно якої листок непрацездатності не видається для догляду за хворою дитиною в період щорічної (основної та додаткової) відпусток, відпустки без збереження заробітної плати, частково оплачуваної відпустки для догляду за дитиною до 3 років.

Тобто право на отримання допомоги по догляду за хворою дитиною настає тільки у разі припинення щорічної відпустки.

Отже, висновки перевірки щодо порушення позивачем порядку фінансування допомоги по тимчасовій непрацездатності є неправомірними.

Враховуючи викладене, оскаржуваний припис є незаконним і підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про скасування акту перевірки (щодо якої позивач у встановленому порядку не відмовився від позову), то така не підлягає задоволенню, оскільки акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Отже, відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Враховуючи викладене, в цій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Рахівської районної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі № 807/652/14 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги Рахівської районної виконавчої дирекції Закарпатського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області № 07-14-020/0111-0130 від 14 лютого 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 16 лютого 2016 року.