Справа № 803/3611/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 рокуСправа № 803/3611/15

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

суддів Димарчук Т.М., Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участі представника позивача Вічинюка А.А.,

представників відповідачів Маєвського С.О., Горкуші П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України, військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання недійсним контракту, визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_2 про визнання контракту щодо прийняття на військову службу за контрактом осіб рядового складу недійсним, визнання протиправним та скасування наказу в частині прийняття ОСОБА_1 на військову службу, визнання протиправними дій щодо укладення контракту і зобов`язання звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 26.05.2014 року було призвано на службу в Збройні Сили України під час мобілізації, на особливий період. Військову службу ОСОБА_1 проходив у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . В травні 2015 року при звільненні військовослужбовців, призваних під час другої хвилі мобілізації позивача не було звільнено із служби у Збройних Силах України через наявність укладеного контракту про прийняття на службу в добровільному порядку. На запит позивача про отримання відповідних документів, що підтверджують укладання між ним та Міністерством оборони України контракту про проходження військової служби, йому було надано примірник «Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Сил України». Позивач зазначає, що вказаний контракт ним не підписувався, він підписаний іншою особою. Крім того, в контракті зазначено, що він набирає чинності з 29.05.2014 року, але ОСОБА_1 вперше з ним ознайомився лише у липні 2015 року під час несення служби в зоні проведення Антитерористичної операції, підтвердження про ознайомлення позивача з контрактом у встановленому законом порядку немає, а тому вказаний контракт про прийняття ОСОБА_1 на військову службу в добровільному порядку є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі укладеного контракту прийнято наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (теперішня назва « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») Сухопутних військ Збройних Сил України № 17-ПМ від 29.05.2014 року про прийняття на військову службу позивача. Враховуючи ту обставину, що позивач не підписував контракт, даний наказ, на його думку, також є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З врахуванням викладеного, позивач просив суд визнати недійсним «Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», укладений між ним та Міністерством оборони України, що набрав чинності з 29.05.2014 року, а дії Міністерства оборони України по укладанню зазначеного контракту протиправними, визнати протиправним та скасувати наказ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України №17-ПМ від 29.05.2014 року в частині прийняття на військову службу ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину ПП НОМЕР_1 - вчинити певні дії по звільненню позивача з військової служби.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали із підстав, у ньому викладених, та просили його задовольнити.

Представник Міністерства оборони України в поданих суду письмових запереченнях та у попередніх судових засіданнях позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дано поняття мобілізації та особливого періоду. Так, з визначення випливає, що мобілізація може бузи загальною або частковою. Особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

Частиною восьмою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що з моменту оголошення мобілізації настає особливий період в тому числі функціонування Збройних Сил України. Президентом видані відповідні укази про мобілізацію, і на момент видання наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 29 травня 2014 року №17-1 ПМ. та на даний час Збройні Сили України діють в умовах функціонування особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий обов`язок включає в себе прийняття в добровільному порядку (за контрактом) на військову службу.

Фактом волевиявлення ОСОБА_1 щодо прийняття в добровільному порядку (за контрактом) на військову службу є його заява зареєстрована, 25.04.2014 року, яка підписана ним власноручно. На підставі даної заяви між громадянином ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командувача військ оперативного командування «Північ» (зараз «Захід») укладено Контракт про проходження громадянами України військової на три роки, який набрав чинності 29 травня 2014 року. Доказів щодо невідповідності підпису позивача на зазначеному контракті, який набрав чинності 29 травня 2014 року, ОСОБА_2 не представлено.

Частиною другою ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», визначено, що проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

До таких нормативно-правових актів в свою чергу відносяться: Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1 153/2008 (далі - Положення) та Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі - Інструкція).

У відповідності до п. 15 Положення з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Тобто, це письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Частиною 11 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, щодо вимог позивача звільнити його з військової служби по демобілізації чи в інший спосіб, зазначає, що у відповідності до вимог п.252 Положення у разі оголошення мобілізації усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років.

З аналізу норм чинного законодавства, нормативно-правових актів та документів, які знаходяться у матеріалах справи, є всі підстави стверджувати, що у позивача відсутні підстави на звільнення з військової служби під час функціонування Збройних Сил України в умовах особливого періоду.

У разі оголошення демобілізації наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, військовослужбовці військової служби за контрактом, у яких строк контракту закінчився в особливий період, звільняються з військової служби за підставами, визначеними частиною шостою статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, тому звільнення з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 можливе виключно з дотриманням норм ч.9 ст.23 та ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу .

Представник відповідача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України в письмових запереченнях та у судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Позивач стверджує, що «був призваний в Збройні Сили України під час мобілізації, на особливий період». Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 призваний на військову службу за контрактом на три роки, підставою для чого стала його заява від 25.04.2014 подана на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про прийом на військову службу за контрактом. За вказаною заявою військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_3 за вих. №18 від 23.05.2014 направив на адресу управління оперативного командування «Північ» подання про призначення ОСОБА_1 на посаду до 1 батальйону територіальної оборони та укладення з ним контракту терміном на три роки.

За результатами розгляду подання, ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом та укладено контракт терміном на три роки з 29.05.2014 року. Укладення контракту стало підставою для видання наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 29.05.2014 № 17-ПМ про укладення з позивачем контракту та призначення його на посаду до 1 батальйону територіальної оборони.

У військовому квитку позивача зроблений запис про прийом його на військову службу за контрактом та зазначено наказ, який є підставою зарахування його до списків особового складу Збройних Сил України.

Твердження позивача про те, що він не підписував контракт та не знав про існування наказу № 17-ПМ від 29.05.2014, суперечить дійсному стану справ, так як в контракті наявні підписи обох сторін, що уклали контракт, а про видання наказу зроблено запис у військовому квитку ОСОБА_1 .

Вважає дії посадових осіб оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - військової частини в судовому засіданні позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що із позивачем у законному порядку було укладено контракт на проходження військової служби, який містить всі необхідні реквізити терміном на три роки. Підстави для його розірвання та звільнення ОСОБА_1 з військової служби відсутні.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Зокрема, позов до Міністерства оборони України про визнання нечинним контракту підлягає до задоволення виходячи, із наступного.

Судом встановлено, що 25.04.2014 року зареєстровано заяву позивача про прийняття його на військову службу (а.с.110).

27.05.2014 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_5 видано наказ № 121 про призначення та зарахування ОСОБА_1 на посаду у 1 батальйоні територіальної оборони (а.с.106).

Військовим комісаром Волинського обласного військового комісаріату підготовлені документи щодо прийняття позивача на військову службу за контрактом (а.с.111-115).

Командувачем ОВК «Північ» 29.05.2014 року прийнято наказ № 17-ПМ (по особовому складу) про прийняття ОСОБА_1 на військову службу за контрактом та укладання відповідного контракту. (а.с 116).

29.05.2014 року між Міністерством оборони та ОСОБА_1 укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України терміном на три роки.

У військовому квитку зроблено відповідний запис про укладення контракту із позивачем. (а.с. 6).

Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України № 1126/VII від 17.03.2014 року в Україні введено особливий період.

Вказаний період згідно Указів Президента триває і на даний час.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, та Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 вказаного Закону визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 4 частини 4 статті 4 даного Закону визначено, що одним із видів військова служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Статтями 19, 20 Закону визначено загальні умови укладання контракту, та прийняття на військову службу.

До таких нормативно-правових актів відносяться: Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1 153/2008 (далі - Положення) та Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі - Інструкція).

Згідно абзацу 1 п.15 Положення встановлено, що з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби;

Підпунктом 2 пункту 1 пункту 16 Положення право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається: посадовій особі, яка має право видавати накази по особовому складу та до повноважень якої належить призначення на відповідні посади, - з особами, що призначені або призначаються на посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачено військове звання від рядового складу до старшого офіцерського

Відповідно до абзацу 1 пункту 18 Положення контракт про проходження військової служби укладається: з військовослужбовцями, прийнятими на посади рядового складу, - строком на 3 роки;

Як встановлено пунктом 26 Положення контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою.

Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.

Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.

Проаналізувавши вказані норми чинного законодавства, суд зазначає, що укладення контракту про проходження професійної військової служби проходить дві стадії: узгодження волі сторін, яка характеризується добровільністю вступу на професійну військову службу (суб`єктивна сторона). Відсутність волі не породжує військово-службових відносин; волевиявлення, тобто підпис контракту і тим самим надання йому узгодженої волі зовнішнього виразу (об`єктивна сторона). Волевиявленню передує перевірка відповідності громадянина (військовослужбовця) вимогам встановленим для вступу на професійну військову службу за контрактом.

Після укладення контракту про проходження військової служби виникають військово- службові відносини, які є різновидністю адміністративних, характеризуються нерівністю сторін, тобто подальше правове регулювання здійснюється на підставі методу влади і підпорядкування.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками процесу, що позивач добровільно виявив бажання на укладення контракту, тобто виявив суб`єктивну сторону на укладення контракту, подавши заяву про прийняття його на військову службу.

Однак, взаємні права та обов`язки між учасниками вказаних правовідносин виникають лише після підписання сторонами відповідного контракту.

В судовому засіданні позивач категорично заперечив обставину підписання ним контракту в 2014 році (розділи 8,10 контракту) і зазначив, що вперше він його отримав та ознайомився з ним в липні 2015 року.

Для перевірки вказаної обставини судом у відповідачів витребувано та досліджено особову справу позивача та оригінал даного контракту. Також за клопотанням позивача судом призначено судово-почеркознавчу експертизу для з`ясування вказаної обставини.

Повідомленням № 167 про неможливість надання висновку експертизи за матеріалами вказаної адміністративної справи від 19.01.2016 року судовий експерт Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомив суд, що досліджений запис в розділах 8,10 контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в графі «особистий підпис, прізвища та ініціали громадянина Українивійськовослужбовця» виконаний за допомогою технічних засобів, а тому не є об`єктом почеркознавчого дослідження.

Тобто, із вказаного повідомлення вбачається, що особистий підпис позивача на укладеному контракті відсутній, що дає суду підстави вважати, що він ним не підписувався.

Отже, фактично відсутня об`єктивна сторона щодо укладання даного контракту, та відповідно виникнення прав та обов`язків у сторін.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами в судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено того факту, що саме ОСОБА_1 особисто підписав даний контракт

Суд вважає, що в даному випадку контракт укладено із порушенням вимог статей 2,4 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пунктів 15,16,18,26 Положення., а тому він підлягає визнанню нечинним, а позов в цій частині до задоволення.

При вирішенні спірних правовідносин в даній справі суд дав правову оцінку законності укладення даного контракту між позивачем та Міністерством оборони України.

Визнання нечинним контракту не потребує визнання протиправними дій, внаслідок яких його укладено, а тому позов в частині визнання протиправними дій відповідача по укладанню вказаного контракту задоволенню не підлягають.

Також суд зазначає, що не підлягає до задоволення позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України №17-ПМ від 29.05.2014 року в частині прийняття на військову службу ОСОБА_1 враховуючи наступне.

Згідно пункту 26 Положення підставою для видання такого наказу є укладений контракт.

Судом встановлено, що відповідні документи на укладення контракту готувались ІНФОРМАЦІЯ_6 та направлялись до ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На підставі наявних документів відповідачем було видано оскаржуваний наказ.

На момент прийняття вказаного наказу відповідачу не було відомо про те, що ОСОБА_1 контракт не підписувався.

Тому суду вважає, що відповідач у даному випадку діяв в межах наданих йому повноважень із дотриманням статей 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та розділу 2 Положення, яким регламентовано питання укладення контрактів із військовослужбовцями.

Також, на думку суду, не підлягає до задоволення вимога позивача про зобов`язання військової частини польова пошта НОМЕР_1 - вчинити дії по звільненню позивача з військової служби.

Як зазначалося вище судом, на момент прийняття військовослужбовця на військову службу так і на даний час Збройні Сили України діють в умовах функціонування особливого періоду.

Відповідно до частини 11 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», встановлено, вичерпний перелік осіб підлягають звільненню з під час дії особливого періоду з військової служби.

Питання звільнення з військової служби регламентовані цим законом та розділом 12 Положення.

Відповідно до п.252 Положення у разі оголошення мобілізації: усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років.

З аналізу вказаних норм питання звільнення військовослужбовців з військової служби є виключною компетенцією військових органів з врахуванням видів служби та статусу військовослужбовця.

Тому питання звільнення позивача з військової служби повинно здійснюватися не судом, а військовими органами з врахуванням норм чинного законодавства та з врахуванням визнання судом нечинним контракту на проходження військової служби.

Керуючись ст.ст. 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати нечинним «Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 29.05.2014 року.

В задоволенні решти позовним вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 16 лютого 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк

Судді Т.М. Димарчук

В.Д. Ковальчук