Справа № 808/7603/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2016 рокусправа № 808/7603/14 (ДО/808/806/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Чередниченко В.Є. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі № 808/7603/14 (ДО/808/806/14) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського МВ ГУВМВС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1667 о/с від 26.08.2014 р. в частині звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського МВ ГУВМВС України в Донецькій області, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 від 26.08.2014 №1667 о/с, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 від 11.08.2014 №879 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- поновити його на посаді начальника штабу Краснолиманського міського відділу Головного у правління МВС України в Донецькій області та стягнути на його користь грошове утримання за час вимушеного прогулу з 11 серпня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що наказ відповідача 1 від 26.08.2014 №1667 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ та від 11.08.2014 №879 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ є протиправними, прийнятими відповідачем 1 із перевищенням наданих йому повноважень. Зокрема зазначав, що оскаржуваний наказ від 26.08.2014 №1667 о/с, з яким позивач був ознайомлений 10.10.2014, взагалі не має мотивувальної частини, в якій би вказувалися підстави його звільнення. Наказ МВС України №879 від 11.08.2014, виданий на підставі висновку за матеріалами службового розслідування від 11.08.2014, яке було проведене згідно наказу №807 від 11.08.2014, тобто в один день з призначенням службового розслідування, його проведенням та складанням висновків. В наказі МВС України №879 від 11.08.2014 також не вказано, що саме скоїв позивач всупереч інтересам держави та служби. Ні дати, ні часу, ні суті самого протиправного вчинку у вказаних наказах не відображено.

Крім того, позивачу не було відомо про призначення та проведення службового розслідування, що проводилося відповідачем відносно позивача: з наказом про призначення службового розслідування позивач не ознайомлений, підстав проведення службового розслідування не знає, жодних пояснень в ході службового розслідування (якщо таке взагалі проводилося) не надавав, з висновками не ознайомлений.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України. Визнано протиправним та скасувано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667о/с від 26.08.2014 "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України майора міліції ОСОБА_1, начальника штабу Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області. Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника штабу Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27.08.2014. Стягнуто з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.08.2014 по 24.06.2015 у розмірі 27262,56 грн. (дванадцять сім тисяч двісті шістдесят дві гривні 56 коп.)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що наявні в матеріалах справи докази спростовують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Крім того вказав, що висновками службового розслідування доведено скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. В ході службового розслідування встановлено, що 12.04.2014 бойовиками ДНР, за відсутності будь-якого спротиву з боку працівників міліції, була захоплена будівля Краснолиманського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області та роззброєно особовий склад міськвідділу. В подальшому, за потурання керівництва міськвідділу, з особовим складом міськвідділу проводилася активна агітаційна робота щодо співпраці працівників з бойовиками ДНР та їх підпорядкування керівництву ДНР. В період з14.04.2014 року по 04.06.2014 року позивач, перебуваючи на посаді начальника штабу Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, який відповідальній за роботу чергової частини, контроль за дотриманням особовим складом вказаного підрозділу дисципліни, законності, режиму секретності, конституційних прав громадян, дій спрямованих на збереження зброї, боєприпасів та спецзасобів чергових частин не вчинив, розяснювальної роботи з особовим складом ввіреного підрозділу щодо неприпустимості співпраці з представниками терористичної організації ДНР не провів.

Внаслідок вказаної бездіяльності 12 та 14 квітня 2014 року терористами ДНР було захоплено зброю в черговій частині.

Безпосередньо позивач та його підлеглі, працівники штабу, брали участь в організації розстановки сил та засобів для забезпечення спільного патрулювання працівників міськвідділу разом з бойовиками ДНР.

Такими діями позивач самоусунувся від виконання своїх професійних обов'язків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушив вимоги Закону України "Про міліцію" та Присягу співробітника органів внутрішніх справи України. Відповідач також вказує, що «ймовірний» час вимушеного прогулу для позивача розпочався з 11.10.2014 року, тобто з наступного дня після оголошення йому наказу про його звільнення.

Викладене свідчить також про невірність розрахунку судом строків вимушеного прогулу, а також його середнього розміру

У судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференцзвязку, ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Зокрема зазначив, що під час захоплення будівлі Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області та зброї він був відсутній, оскільки у період з 20.03.2014 року по 18.04.2014 року знаходився на державній атестації в Національній академії внутрішніх справ в м.Києві, про що свідчить відповідна довідка. Отже доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності та спростовуються документально.

Інші сторони по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в Краснолиманському МВ ГУМВС України в Донецькій області на різних посадах. Остання посада перед звільненням - начальник штабу Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

На підставі Наказу МВС України від 11.08.2014 №807 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, було проведено службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 11.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

З зазначеного висновку вбачається, що за наслідками розслідування виявлено, що окремі працівники Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі позивач, активно співпрацювали з ополченцями ДНР, надавали їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1, начальника штабу Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

11.08.2014 МВС України було складено наказ від 11.08.2014 №879 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Держинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області". Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1, начальника штабу Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу від 26.08.2014 №1667о/с МВС України, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Вважаючи протиправним наказ відповідача 1 від 26.08.2014 №1667, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України та наказ від 11.08.2014 №879 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про міліцію» передбачено, що основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Окремо пунктом 66 Положення передбачено підставу для звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Зазначене обумовлене тим, що працівники міліції мають особливий правовий статус, який полягає у віднесенні вимог морального змісту до їх службово-трудових обов'язків. При прийнятті на службу позивач зобов'язувався не використовувати службове становище з метою наживи в особистих інтересах чи інтересах інших осіб, не допускати діянь, відповідальність за скоєння яких передбачена Кримінальним кодексом України, не допускати вчинення проступків, що дискредитують високе звання працівника ОВС, тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дискредитація звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ і в пункті 66 Положення не йдеться про можливість застосування даної підстави для звільнення виключно в разі притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Звільнення за п.66 Положення №114 може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

У висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014 р. йдеться про те, що ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Однак, в наданих відповідачами документах службового розслідування не вказано конкретні дії позивача, що стали підставою для зазначених висновків та можуть розглядатися у якості підтвердження останніх.

Згідно до положень ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як зазначено вище, твердження апелянта, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі, не знайшли свого підтвердження доказами, наданими відповідачами до суду першої інстанції. Доводи особи, що подала апеляційну скаргу, стосовно того, що дії та бездіяльність позивача по захопленню будівлі міськвідділу та зброї, що мали місце у період з 12.04.2014 року по 14.04.2014 року не приймаються судом апеляційної інстанції, як такі що спростовані матеріалами справи, зокрема довідкою Національної академії внутрішніх справ № 46/7442 від 13.05.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 у період з 20.03.2014 року по 18.04.2014 року знаходився на державній атестації в Національній академії внутрішніх справ.

Крім того, ні в ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході апеляційного перегляду справи відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення з викладених у висновку службового розслідування, що не відповідає вимогам ст.71 КАС України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність такого проступку повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обовязок доведення факту скоєння дисциплінарного проступку покладається на орган, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом. Відповідачами такі докази суду надано не було.

Що стосується розрахунку суми грошового забезпечення, то вона здійснена згідно пояснень позивача, а також відомостей та довідки від 23.06.2015 року № 35, наданих Краснолиманським МВ НэГУМВС України в Донецькій області (а.с.143, 144), які жодним чином не спростовані особою, що подала апеляційну скаргу.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні законні підстави для звільнення позивача, оскільки належних пояснень та доказів на підтвердження факту скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу МВС, відповідачами не надано.

Колегія суддів із зазначеним висновком погоджується та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України з огляду на законність постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі № 808/7603/14 (ДО/808/806/14) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 25.01.2016р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун