Справа № 820/14933/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2016 р. м. Київ К/800/58050/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014

та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2014

у справі № 820/14933/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель»

до Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про стягнення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість

ВСТАНОВИВ:

14.08.2014 Публічне акціонерне товариство «Завод «Південкабель» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» заборгованості бюджету в сумі 2 414 484 грн. з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2013 року та пені у сумі 107 374,50 грн., нарахованої за прострочку 133 дні (з 03.04.2014 по 14.08.2014), а всього 2 521 858,50 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2014, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014, позов задоволено; стягнуто на користь ПАТ «Завод «Південкабель» заборгованість бюджету в сумі 2 414 484 грн. з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2013 року та пеню у сумі 107 374,50 грн., нараховану за прострочку 133 дні (з 03.04.2014 по 14.08.2014), а всього 2 521 858 грн.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржувані судові рішення, як обґрунтовані та законні.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Завод «Південкабель» до податкового органу подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року, в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку суму у розмірі 2 680 101 грн. (ряд. 23), довідку щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування у сумі 2 680 101 грн. (Д3) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 680 101 грн. (Д4), визначеної у податковій декларації з ПДВ за грудень 2013 року.

Відповідачем проведена перевірка ПАТ «Завод «Південкабель», за результатами складено акт від 21.03.2014 № 83/28-09-40-14/00214534 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Завод «Південкабель» з питання законності та достовірності декларування по декларації з ПДВ від'ємного значення різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом з податку на додану вартість за грудень 2013 року у розмірі 1 448 951 грн. та достовірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника в банку в сумі 2 680 101 грн.», згідно якого підтверджено суми бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації ПАТ «Завод «Південкабель» за грудень 2013 року у розмірі 2 414 484 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав всі необхідні дії, передбачені Податковим кодексом України, але станом на час розгляду справи судом першої інстанції податок на додану вартість не був відшкодований позивачу у строк, встановлений законодавством, тому сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 414 484 грн. підлягає стягненню в судовому порядку разом із пенею.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що податковим органом в ході перевірки підтверджено право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 2 414 484 грн. та станом на дату розгляду справи в суді першої інстанції податок на додану вартість не був відшкодований позивачеві у строк, встановлений законодавством, тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними.

Однак, суд касаційної інстанції вважає висновок суду апеляційної інстанції передчасним та таким, що зроблений без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Зміст рішення суду апеляційної інстанції в обов'язковому порядку має містити, встановлені судом апеляційної інстанції обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів (ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України).

В даному випадку, судом апеляційної інстанції не враховано та не надано належної правової оцінки наданій до суду апеляційної інстанції позивачем банківській виписці (а.с. 71), згідно якої 26.09.2014 податковим органом на поточний рахунок позивача перераховано заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2013 року в сумі 2 414 484 грн. та, з урахуванням цього, не встановлено наявності порушеного права позивача, на захист якого заявлені позовні вимоги про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в зазначеній сумі.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити частково.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний