Справа № 816/4151/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/10664/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Південної митниці Міндоходів на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Південної митниці Міндоходів про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій щодо витребування додаткових документів при митному оформленні та здійснення коригування митної вартості метанолу, визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 19.09.2014 року № 500040403/2014/000013/2 та від 25.09.2014 року № 500040403/2014/000014/2.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 19.09.2014 року № 500040403/2014/000013/2 та від 25.09.2014 року № 500040403/2014/000014/2. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання зовнішньоекономічного контракту від 30.05.2014 р. № UKT/СЕ05-2014, укладеного позивачем з Компанією "Сеntral Епегgу АG" (Швейцарія), в порт розвантаження "Іллічівськ" надійшов танкер з метанолом для ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" в кількості 2935,19 тонн за ціною по 355 Євро за метричну тонну. Загальна вартість метанолу становить 1043434,46 Євро.

16.09.2014 р. декларантом ТОВ "Регіон" одержувач ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" до митного оформлення за контрактною вартістю було заявлено частину товару "ациклічні насичені моноспирти: метанол (метиловий спирт) із вмістом основної речовини - 99,99%" країна виробництва - Нідерланди, в кількості 275960 кг, за митною декларацією № 500040403/2014/005700 (електронне декларування). Також були подані такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 30.05.2014р. № UKT/СЕ05-2014, додаткова угода №1 від 07.06.2014р., додаткова угода № 2 від 12.06.2014р., додаток № 1 від 30.05.2014 р., інвойс від 16.06.2014 № 14-06-25, банківський платіжний документ, що стосується товару від 06.06.2014 № 0606/7175/ІМРА.

25.09.2014 р. декларантом ТОВ "Регіон" одержувач ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" до митного оформлення за контрактною вартістю було заявлено частину товару "ациклічні насичені моноспирти: метанол (метиловий спирт) із вмістом основної речовини - 99,99%" країна виробництва - Нідерланди, в кількості 595371 кг, за митною декларацією №500040403/2014/005934 (електронне декларування). Також були подані такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 30.05.2014 р. №UKT/СЕ05-2014, додаткова угода № 1 від 07.06.2014 р., додаткова угода № 2 від 12.06.2014р., додаток №1 від 30.05.2014 р., інвойс від 16.06.2014р. №14-06-25, виписка з бухгалтерської документації від 01.07.2014 б/н, банківський платіжний документ, що стосується товару від 06.06.2014 р. № 0606/7175/ІМРА, платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 01.07.2014 № 06LCD024NI.

Митна вартість товару встановлювалась позивачем у митних деклараціях за основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), щодо товарів які імпортуються.

Проте, митний орган дійшов висновку, що в поданих декларантом документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки, зокрема: 1) в інвойсі від 16.06.2014 №14-06-25 та зовнішньоекономічному договорі від 30.05.2014 №UKT/СЕ05-2014 наявні різні зразки печаток та підписів іноземного контрактоутримувача, такі відомості викликали сумніви щодо їх автентичності; 2) відомості про оплату за товар, вказані у контракті, відрізняються від умов оплати, вказаних у додатках до контракту та інвойсі, відсутня інформація про здійснення остаточної повної оплати.

На підставі частини 3 статті 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості декларанта, ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, які відповідають опису (артикулам) товарів, заявлених до митного оформлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" листами від 19.09.2014р. та від 25.09.2014р. до Південної Митниці Міндоходів були надіслані: лист ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" №72/07-548и від 18.09.2014р. з повідомленням "Сеntral Епегgу АG" та проектами акредитиву, платіжне доручення № 06LCD024NI від 01.07.2014, виписка по розрахунковому рахунку. Повідомлено про неможливість надання інших документів.

Проте, митний орган дійшов висновку, що фактично не усунуто виявлені розбіжності: жодним документом не підтверджено належним чином повноваження осіб підписувати інвойс, основний документ, відповідного до якого визначається товар та ціна поставки; проекти акредитивів не є належними фінансовими документами, що посвідчують здійснення оплати зовнішньоекономічної операції, платіжне доручення № 06LCD024NI від 01.07.2014р. суперечить наданому платіжному акредитиву. Посилання позивача на лист ДП "Держзовнішінформ" від 18.07.2014р., на думку відповідача, також є необґрунтованим, оскільки відповідно до даного листа здійснювався аналіз документів наданих лише ПАТ "Укртатнафта" без порівняльних методів, не встановлювався рівень цін на даний товар, який склався на внутрішніх та зовнішніх ринках.

З метою забезпечення повноти оподаткування зазначеного товару відповідачем проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - МД від 25.06.2014 №110010000/2014/003477 (метанол) - 0,827 дол. США за кілограм нетто, ніж рівень митної вартості, який було заявлено декларантом згідно інвойсу - 0,484 дол. США (0,355 євро) за кілограм нетто.

Південною митницею Міндоходів обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та прийняті рішення про коригування митної вартості товару від 19.09.2014 №500040403/2014/000013/2 та від 25.09.2014 №500040403/2014/000014/2.

Декларант скористався правом здійснити митне оформлення товару з наданням гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу, та здійснив на підставі рішень про коригування митної вартості від 19.09.201 №500040403/2014/000013/1 та від 25.09.2014 №500040403/2014/000014/2 митне оформлення товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Як встановлено, однією з підстав для коригування митної вартості товару стало те, що у поданих декларантом документах, а саме, інвойсі від 16.06.2014 р. та зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2014 р., наявні різні зразки печаток та підписів іноземного контрактоутримувача.

Зовнішньоекономічний договір на поставку метанолу, додаток № 1 до нього та дві додаткові угоди підписані з боку компанії "Сеntral Епегgу АG" її директором та скріплені печаткою компанії. Підпис та печатка на зазначених документах є ідентичними.

В свою чергу, інвойс (рахунок на оплату) від 16.06.2014 р. №14-06-25 засвідчений штампом компанії "Сеntral Епегgу АG" із зазначенням поштової адреси компанії, номерів телефону та факсу. Інвойс складений на офіційному бланку компанії "Сеntral Епегgу АG".

Законодавством не визначений обов'язок підписання розрахункового документу виключно директором підприємства та скріплення його основною печаткою. Відповідно, не є таким, що суперечить вимогам законодавства оформлення інвойсу особою, відповідальною за здійснення розрахунку, та засвідчення його штампом компанії, а не основною печаткою.

У касаційній скарзі та під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій відповідач посилався на те, що жодної інформації про повноваження кола осіб для підписання бухгалтерських документів до органу доходів і зборів не надходило, як й інформації з приводу розбіжностей печаток.

Проте, як встановлено, на письмові вимоги Південної митниці Міндоходів позивач з дотриманням десятиденного строку листами від 19.09.2014 вих.№72/07-555и та від 25.09.2014 №72/05-570и направив митному органу лист від 18.09.2014 №72/07-548и з поясненнями щодо повноважень осіб, які підписали контракт та інвойс разом з листом Компанії "Сеntral Епегgу АG" від 18.09.2014 р.

У вказаному листі зазначено, що директор Ернст Шисс уповноважений підписувати всі контракти та всі документи компанії "Сеntral Епегgу АG", завірені гербовими печатками і штампами компанії. Комерційний директор компанії Урс Фанкаузер уповноважений підписувати всі комерційні документи та рахунки, завірені гербовими печатками або штампами компанії. Печатка і штам є офіційними печатками "Сеntral Епегgу АG". Вказане не є порушенням , повністю відповідає міжнародним стандартам оформлення ділових документів. У такій формі ведеться оформлення всіх документів, ділових угод з усіма діловими партнерами "Сеntral Епегgу АG". Різні печатки на договорах і фінансових документах - стандартна практика в світовому бізнесі.

Отже, Південній митниці Міндоходів надані документальні підтвердження та пояснення щодо повноважень посадових осіб компанії "Сеntral Епегgу АG". Відтак, підписання контракту директором компанії "Сеntral Епегgу АG", а рахунку на оплату - комерційним директором компанії, не може вважатись обставиною, яка свідчить про недостовірність первинних документів чи викликати у митного органу сумніви щодо їх автентичності.

Крім цього, підставою для коригування митної вартості товару слугувало також й те, що відомості про оплату за товар, вказані у контракті, відрізняються від умов оплати, вказаних у додатках до контракту та в інвойсі, відсутня інформація про здійснення остаточної повної оплати. Інформація відповідно до інвойсу №14-06-25 від 16.06.2014р.: вартість - 1043434,46 євро, строк оплати - 30.06.2014, 2939,252 метричні тонни; платіжний акредитив від 06.06.2014: опис товару - 1000 метричних тонн, ціна 541000 євро; додаток до контракту №1 від 07.06.2014: "протягом 10 календарних днів з дати підписання контракту сторонами покупець збільшує суму акредитиву на 524 тис. євро +/- 10%, сума акредитиву після збільшення складає 1065000 євро +/- 10%".

Проте, як встановлено, відомості щодо оплати товару в контракті від 30.05.2014р. та інвойсі від 16.06.2014р. є ідентичними.

Так, при укладенні позивачем з компанією "Сеntral Епегgу АG" контракту від 30.05.2014 № UKT/СЕ05-2014 сторонами у розділі 5 визначено ціну за метричну тонну метанолу в розмірі 541 Євро, сума контракту - 541000 Євро. При цьому, кількість метанолу, що підлягав поставці, становила 1000 метричних тонн +/-10% (розділ 3 контракту).

У подальшому, між сторонами укладені додаткові угоди № 1 та № 2, згідно з якими у розділ 3, 5 контракту внесено зміни щодо кількості - 3000 метричних тонн +/-10% та ціни за метричну тонну метанолу - 355 Євро, сума контракту склала - 1065000 Євро +/-10 %.

На виконання положень контракту від 30.05.2014 № UKT/СЕ05-2014, з урахуванням додаткових угод № 1 та № 2 до нього, через два дні з дати оформлення коносаменту, компанією "Сеntral Епегgу АG" оформлено остаточний рахунок із зазначенням кількості метанолу, що фактично була завантажена на танкер та відображена в коносаменті. Ціна метанолу згідно інвойсу від 16.06.2014 - 355 Євро за одну метричну тонну метанолу, кількість фактично завантаженого метанолу - 2935,190 метричних тонн, таким чином, загальна вартість товару склала 1043434,46 Євро.

Вказані обставини свідчать про відсутність розбіжностей між відомостями про оплату за товар, вказаними у контракті, та умовами оплати, вказаними у додатках до контракту та в інвойсі.

Відповідно до частини 1 статті 1088 Цивільного кодексу України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

У разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара (частина 1 статті 1093 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 1095 Цивільного кодексу України безвідкличний акредитив може бути анульований або його умови можуть бути змінені лише за згодою на це одержувача грошових коштів. На прохання банку-емітента виконуючий банк може підтвердити безвідкличний акредитив шляхом прийняття додатково до зобов'язання банку-емітента зобов'язання провести платіж відповідно до умов акредитива. Безвідкличний акредитив, підтверджений виконуючим банком, не може бути змінений або анульований без згоди виконуючого банку.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди №1 від 07.06.2014 до контракту від 30.05.2014 №UKT/СЕ05-2014, оплата за продукт гарантується безвідкличним документарним акредитивом, який відкривається покупцем у банку покупця на користь продавця і підтверджується одним з першокласних банків. Порядок відкриття акредитиву наступний: - протягом 10 календарних днів з дати підписання контракту сторонами, покупець відкриває акредитив на суму 541000 Євро +/- 10%; - в строк до 12.06.2014 покупець збільшує суму акредитиву на 524000 Євро +/- 10%. Сума акредитиву після збільшення складає 1065000 Євро +/- 10%.

На виконання пункту 3 додаткової угоди №1 від 07.06.2014 до контракту від 30.05.2014 №UKT/СЕ05-2014, 06.06.2014 ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" був відкритий документарний акредитив № 0606/7175/ІМРА на суму 541000 Євро.

10.06.2014 сума акредитиву була збільшена на 524000 Євро, у зв'язку з чим нова сума акредитиву склала 1065000 Євро. Строк дії акредитиву - до 31.07.2014.

В інвойсі від 16.06.2014 зазначений вірний номер відкритого акредитиву № 0606/7175/ІМРА.

Здійснення остаточної повної оплати позивачем вартості товару документально підтверджується копією платіжного доручення №06LCD024NІ від 01.07.2014 про оплату товару в сумі 1043434,46 Євро та підсумковою випискою по розрахунковому рахунку про списання в оплату товару коштів в сумі 1043434,46 Євро.

Тобто, платіжне доручення № 06LCD024NІ від 01.07.2014 р. та підсумкова виписка по розрахунковому рахунку, копії яких надавалися позивачем до Південної митниці Міндоходів супровідними листами від 19.09.2014р. вих.№72/07-555и та від 25.09.2014 р. № 72/05-570и, є належними доказами здійснення ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" фактичної оплати товару в повному обсязі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій відносно того, що посилання Південної митниці Міндоходів на розбіжності в умовах оплати товару є необґрунтованими, так само як і твердження про відсутність інформації щодо здійснення ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" остаточної оплати вартості товару.

Виходячи з положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України та враховуючи відсутність розбіжностей в документах ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" і документальне підтвердження повної оплати вартості товарів, у Південної митниці Міндоходів не було правових підстав приймати відносно ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" спірні рішення про коригування митної вартості таких товарів.

Для здійснення коригування митної вартості метанолу Південною митницею Міндоходів застосований метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Згідно з частинами 3,4 статті 60 Митного кодексу України для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку; ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Вказані обставини безпосередньо впливають на рівень ціни.

Згідно пояснень позивача, при укладенні контракту від 30.05.2014р. ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" мало намір придбати 1000 тонн метанолу. За таких умов вартість метанолу для товариства становила б 541 Євро за метричну тонну (редакція розділу 5 контракту від 30.05.2014 №UKT/СЕ05-2014 без внесення змін додатковими угодами №1 та №2 до нього). У подальшому, з метою повного завантаження танкеру товариством прийнято рішення про збільшення обсягу поставки до 3000 тонн, у зв'язку з чим вартість поставки метанолу знизилася до 355 Євро за одну метричну тонну.

Південною митницею Міндоходів вказано про те, що з метою забезпечення повноти оподаткування товару митним органом проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - митна декларація від 25.06.2014 №110010000/2014/003477 (метанол) - 0,827 дол. США за кілограм нетто, ніж рівень митної вартості, який заявлено декларантом згідно інвойсу (0,484 дол. США за кілограм нетто).

Згідно митної декларації від 25.06.52014 р. № 110010000/2014/003477 та листа ДП "Смоли", адресованого ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта, ДП "Смоли" у період з квітня по червень 2014 року на умовах СРТ м. Дніпродзержинськ імпортувало з Нідерландів одну автоцистерну метанолу в кількості 22,460 тонн за ціною 605 Євро за одну тонну (827 дол. США за тонну).

Проте, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не свідчить, у даному випадку, про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Так, значно більший рівень ціни за одну тонну метанолу для ДП "Смоли" пояснюється невеликою партією придбаного останнім товару (22,46 тонн). Поряд з цим, ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" імпортувало з Нідерландів близько 3000 тонн метанолу, у зв'язку з чим постачальником було знижено товариству ціну за одну метричну тонну метанолу до 484 дол. США /355 Євро/. Крім того, транспортування метанолу на користь ДП "Смоли" відбувалося автомобільним транспортом, в той час як метанол на користь ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" транспортувався повністю завантаженим морським танкером, про свідчить наявна у справі транспортна накладна, що також впливає на рівень ціни за одну тонну метанолу для кожного з підприємств.

Як встановлено, на підтвердження обґрунтованості ціни метанолу ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" листом від 04.07.2014 надало Південній митниці Міндоходів інформацію про світові котировки на метанол.

Згідно інформації з офіційного видання "Щотижневий огляд ринку метанолу ММSА" середнє значення цін на метанол в червні 2014 року "спот на умовах FOB" складало 271-276,5 Євро за тонну /368-375 дол. США за тонну/.

Крім того, з метою проведення цінової експертизи ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" звернулось до Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків".

Згідно експертного висновку Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" № 11/810 від 18.07.2014, контрактна ціна 355 Євро за одну метричну тонну метанолу, налив, на умовах поставки СІF Іллічівськ (Україна) для поставки 2939,103 тонн метанолу не суперечить ринковому рівню цін.

Згідно з частиною 5 статті 60 Митного кодексу України у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Тобто, застосовуючи метод визначення митної вартості за ціною договору щодо аналогічних товарів, Південна митниця Міндоходів мала привести ціну метанолу ДП "Смоли" до аналогічних із позивачем комерційних умов, тобто встановити рівень вартості метанолу у випадку постачання ДП "Смоли" приблизно 3000 тонн та розрахувати вартість транспортування морським танкером, чого відповідачем зроблено не було.

Таким чином, відсутність розбіжностей в документах ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", документальне підтвердження повної оплати товариством вартості товарів, а також невиконання відповідачем положень статті 60 Митного кодексу України, які встановлюють правила визначення митної вартості за ціною щодо аналогічних товарів та є обов'язковими для застосування в даному випадку, є підставою для скасування рішень про коригування митної вартості товару від 19.09.201 №500040403/2014/000013/1 та від 25.09.2014 №500040403/2014/000014/2.

Встановлені у цій справі фактичні обставини свідчать про те, що відповідач не обґрунтував правомірність винесених рішень про коригування митної вартості товару.

Колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Південної митниці Міндоходів залишити без задоволення, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: