Справа № 826/6941/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2016 року № 826/6941/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі колегії суддів: головуючий суддя Нагорянський С.І., суддів Літвінової А.В., Мазур А.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання незаконною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить (згідно уточненої позовної заяви від 10.06.15 р.):

1) визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у приведенні у відповідність до ст. 43 Конституції України, прийнятих Законів України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про оплату праці", "Про державну службу" (16 грудня 1993 року), зокрема Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" в частині схем посадових окладів державних службовців.

2) визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у виконанні пп.2 п.13 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" в частині внесення на розгляд Верховної Ради України пропозицій щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою: забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у розмірі, необхідному для забезпечення здійснення ним своїх повноважень; забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів в розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів" у період з 26 жовтня 2014 року по 25 грудня 2014 року (включно).

3) визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України по виконанню пп.1 п.13 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" в частині, зокрема, у приведенні у відповідність до Закону України "Про прокуратуру" Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

4) зобов'язати Кабінет Міністрів України в розумний строк, що не перевищує двох місяців, з дня набрання Постановою законної сили привести у відповідність Постанову Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" до ст. 43 Конституції України, прийнятих Законів України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про оплату праці", "Про державну службу"(16 грудня 1993 року) в частині посадових окладів державних службовців.

5) зобов'язати Кабінет Міністрів України в розумний строк, що не перевищує двох місяців, з дня набрання Постановою законної сили привести у відповідність свої нормативні акти, зокрема, додатки №№ 11,11-1,42,43,43-1,43-2,44,45,46,47 до Постанови Кабінет Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" із п.п.59 п.5 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру", із ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

6) стягнути на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди (упущення вигоди) 14129,60 грн.

В судовому засіданні 13.01.16 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що станом на час звернення до суду обіймає посаду помічника судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України з забезпечення належного рівня оплати праці державних службовців, з огляду на наступне.

Згідно ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 р. № 3723-XII оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Згідно ст. 3 Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Згідно ст. 8 України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено у 1218 грн.; згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено у 1218 грн.

В силу п. 13 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.14 р. № 1697-VIІ (у первісній редакції) Кабінету Міністрів України:

1) у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом;

2) у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою:

забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у розмірі, необхідному для забезпечення здійснення ним своїх повноважень;

забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів";

забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на формування та функціонування системи безоплатної правової допомоги, оплату діяльності суб'єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги в розмірі, необхідному для створення та забезпечення функціонування районних, міжрайонних, міських, міськрайонних, міжрайонних у містах центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги і надання адвокатами безоплатної вторинної правової допомоги всім категоріям осіб, визначеним статтею 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Згідно пп. 59 п. 5 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529) доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Закон набув чинності в первісній редакції через шість місяців з дня його опублікування (тобто, з 15.07.15 р.), крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.06 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1 - 47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання та класний чин згідно з додатками 56 - 59.

Зокрема, згідно Додатку №47 до постанови затверджено Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Позивач зазначає, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.06 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" розміри посадових окладів державних службовців (в редакції постанови, чинній станом на час звернення до суду) не відповідають Закону України «Про оплату праці», Законам України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», і Кабінетом Міністрів України допущено бездіяльність невнесенням відповідних змін до схем посадових окладів.

Крім того, позивач зазначає, що Кабінет Міністрів України не виконав вимоги п. 13 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.14 р. № 1697-VIІ Кабінету Міністрів України: 1) у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, що є порушенням вимог ст.19, 113, 116 Конституції України.

Позивач посилається на ст. 55 Конституції України та п. 1 рішення Конституційного Суду України від 14.12.11 р. №19-рп/2011, згідно яких він не повинен доводити порушення свого суб'єктивного права на звернення до суду.

В поданих уточненнях до позову позивач зазначає, що протиправна бездіяльність Кабінету Міністрів України завдала йому майнової шкоди (збитків), оскільки він як помічник судді (державний службовець) отримує посадовий оклад у розмірі, меншому, ніж передбачено вказаними Законами. Зокрема, з 26.01.15 р. його посадовий оклад мав становити 4750, 2 грн., і позивачем по 10.06.15 р. недоотримано 14129, 6 грн., що є завданими йому збитками.

Кабінет Міністрів України проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що ним, як суб'єктом законодавчої ініціативи, на виконання вимог п. 13 р. XIII Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.14 р. № 1697-VIІ зареєстровано проект Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким передбачено виключення пп. 2 п. 13 р. XIII Закону, що свідчить про виконання покладеного на відповідача обов'язку.

Також відповідач посилається на п. 9 ч. І Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.15 р. № 192-VIII, яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529 із наступними змінами) викладено в новій редакції, зокрема, питання оплати праці працівників апарату суду врегульовано ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Щодо внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.06 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", розробку та погодження відповідного проекту постанови розпочато 16.03.15 р. з відповідного доручення Прем'єр-міністра України №8062/1/1-15 і завершено прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.15 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".

Станом на час прийняття рішення по справі п. 42 р. І Закону України від 28.12.14 р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" у Законі України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру": 4) абзац третій підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" виключено. Вказаний Закон набув чинності з 01.01.15 р.

Пункт 9 ч. І Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.15 р. № 192-VIII Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529 із наступними змінами) викладено в новій редакції.

Згідно нової редакції ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів приведена у відповідність до законодавства постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності 09.09.15 р.).

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

В силу ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В даному випадку ОСОБА_1 подано позов про оскарження протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо приведення оплати праці працівників апарату суду (в тому числі, помічників суддів) у відповідність до вимог законодавства.

Так, позивач станом на час звернення до суду обіймав посаду помічника судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, що підтверджується відповідним посвідченням, записом у трудовій книжці та відомостями ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області про доходи позивача.

За таких обставин позивач є належним щодо позовних вимог в частині забезпечення оплати праці працівників апарату суду.

В той же час, згідно прохальної частини позовних вимог позивач просить суд також надати оцінку на відповідність законодавству бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо забезпечення оплати праці інших державних службовців, а також щодо забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на діяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Суду не надано доказів порушення прав позивача щодо бездіяльності Кабінету Міністрів України в цій частині, тоді як посилання позивача на ст. 55 Конституції України та п. 1 рішення Конституційного Суду України від 14.12.11 р. №19-рп/2011 як на підставу звертатися до суду за відсутності доведення порушення свого суб'єктивного права суд не приймає до уваги з таких підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу п. 1 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) від 14.12.11 р. №14-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Вказані положення Конституції України та рішення жодним чином не звільняють позивача від обов'язку обґрунтовувати при зверненні до суду, в чому саме полягає порушення його права рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Між тим, передбачений процесуальний порядок оскарження, зокрема, вказані вище ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 КАС України передбачають право на звернення до суду за захистом саме свого порушеного права, свободи чи інтересу.

Оскільки позивачем не надано пояснень щодо порушення його прав, свобод та інтересів бездіяльністю Кабінету Міністрів України щодо приведення у відповідність до законодавства розміру оплати державних службовців інших, ніж працівники апарату суду, у вказаній частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Щодо позовних вимог про бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо забезпечення оплати праці працівників апарату суду суд зазначає наступне.

Підпунктом 2 п. 13 р. XIII Закону України «Про прокуратуру» (в первісній редакції) визначено Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Закон оприлюднено 25.10.14 р., отже двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону сплинув 25.12.15 р.

Отже, у період до 25.12.14 р. відповідач мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є колегіальним органом, який приймає рішення після обговорення питань на його засіданнях.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» порядок проведення засідань Уряду, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності визначені Регламентом Кабінету Міністрів України.

Згідно з пп. 3 п. 1 пар. 7 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.07 р. № 950, на своїх засіданнях Уряд розглядає, зокрема питання, що потребують нормативно-правового врегулювання актами Кабінету Міністрів України, а також законодавчі ініціативи Кабінету Міністрів.

Як встановлено з наданих відповідачем доказів Прем'єр-міністром України А. П. Яценюком 07.11.14 р. надано доручення щодо подання в установленому порядку узгоджених пропозицій щодо приведення актів Уряду у відповідність із Законом України «Про прокуратуру», щодо забезпечення перегляду та приведення нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України у відповідність із Законом, щодо розробки та внесення в установленому порядку на розгляд Уряду узгоджених пропозицій щодо забезпечення збільшення видатків державного бюджету, необхідних для реалізації положень Закону України «Про прокуратуру».

На виконання доручення від 07.11.14 р. Міністерством юстиції України подано на розгляд Уряду проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв'язку із прийняттям Закону України «Про прокуратуру».

Також, на виконання вимог пп. 2 п. 13 р. XIII вказаного Закону суб'єктом права законодавчої ініціативи - Кабінетом Міністрів України зареєстровано проект Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 22.12.14 № 1577 .

На основі вказаного проекту Верховною Радою України прийнято Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.14 р., яким виключено у Законі України від 14.10.14 р. «Про прокуратуру» аб.3 пп. 2 п. 13 р. XIII «Перехідні положення» щодо забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо виконання пп. 2 п. 13 р. XIII Закону України «Про прокуратуру».

Також суд звертає увагу на ту обставину, що питання оплати працівників апарату суду врегульовано у новій редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до п. 9 р. 1 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.15 № 192-VIII викладено в новій редакції Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Розміри посадових окладів працівників апарату суду визначені ст. 147 вказаного Закону, відповідно до якої розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Саме на виконання вказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.15 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності 09.09.15 р.) затверджено нову Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Таким чином, станом на час розгляду справи відповідачем виконано зобов'язання з приведення Схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів у відповідність до законодавства.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя С.І. Нагорянський

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур