Справа № 813/656/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 р. Справа № 876/3995/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 р. по справі за позовом Спільного підприємства "Київ-Захід" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

10.02.2015 року позивач - Спільне підприємство "Київ-Захід" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ) звернулось до суду із позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.01.2015 року за № НОМЕР_1.

В обґрунтування вимог позовної заяви СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ зокрема покликається на те, що висновки акта ДПІ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області, на підставі якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам господарської діяльності позивача.

Позивач зазначає, що господарські операції з його контрагентом - ТОВ «Денікс Груп» були реальними та підтверджуються первинними документами. Посилання у акті перевірки на акт зустрічної звірки контрагента є неправомірним, оскільки такий акт не може бути покладений в основу висновку позапланової виїзної перевірки. Вважає донарахування відповідачем грошового зобов'язання за спірним податковим повідомленням-рішенням з податку на додану вартість неправомірним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 р. позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 29.01.2015 року №000082200.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що прямими доказами в підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, є надані СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ первинні бухгалтерські документи, які не містять недоліків, а не докази, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки, зокрема акт перевірки іншого податкового органу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області покликається на те, що СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ не представлено сертифікатів якості, свідоцтв про якість товару, вантажно-розвантажувальних і розрахункових документів. Апелянт стверджує, що позивачем також не надано документів, що підтверджують транспортування товару. Окрім того, податковий орган посилається на акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 01.09.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Денікс Груп», яким встановлено відсутність об'єкту оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток, відсутність реального руху активів на формування витрат та/або податкового кредиту відсутні. Враховуючи дані обставини, апелянт просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 11.02.2016 року представник Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області заявив клопотання в порядку ст.55 КАС України та просив суд апеляційної інстанції замінити відповідача у справі - ОСОБА_1 податкову інспекцію у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області на ОСОБА_1 податкову інспекцію у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області, як належного правонаступника.

Так, відповідно до ст.55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне замінити сторону відповідача ОСОБА_1 податкову інспекцію у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області її правонаступником ОСОБА_1 податковою інспекцією у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ зареєстроване як юридична особа 26.11.1993 року Червоноградським міськвиконкомом, свідоцтво про державну реєстрацію від 26.11.1993 року № 283 та перереєстроване 16.06.1998 року.

Код суб'єкта господарювання за .

Місцезнаходження суб'єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул. Івасюка, 20.

Взято на податковий облік в органах державної податкової інспекції 02.12.1993 року, станом на дату підписання акта СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ перебувало на обліку ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області, як платник податків за основним місцем обліку.

У періоді, за який проводилася перевірка, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 23.02.2012 року № 200028168, виданого ДПІ у м.Червонограді, індивідуальний податковий номер - 35, СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ було зареєстровано платником ПДВ з 27.06.1997 року по день підписання акта перевірки.

Види діяльності згідно з довідкою про включення до ЄДРПОУ: виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; виготовлення виробів із бетону для будівництва; будівництво житлових і нежитлових приміщень; оптова торгівля напоями; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; вантажний автомобільний транспорт; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; дослідження конюнктури ринку та виявлення громадської думки.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 12.01.2015 року № 1/2200, виданого ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області та відповідно до наказу ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 12.01.2015 року № 3, головним державним ревізором-інспектором відділу податкового аудиту ОСОБА_2 згідно із вимогами п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України від 02.12.2010 р. року №2755-VI, проведено позапланову виїзну перевірку Спільного підприємства «Київ-Захід» у формі ТзОВ з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні взаємовідносин із контрагентом - ТОВ «Денікс Груп» (код ЄДРПОУ - 37882958) за період з 01.01.2012 р. по 01.12.2014 р.

За результатами перевірки складено Акт від 20.01.2015 р. № 17/2200/20780000 (далі - акт перевірки), у висновках якого зафіксовано порушення позивачем:

- п. 198.1, п.198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено задекларовану суму податкового кредиту у червні 2014 року всього на суму 1500,00 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість , яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 10500,00 грн.

Таких висновків податковий орган дійшов аналізуючи господарські відносини позивача з ТОВ «Денікс Груп». Так, контролюючий орган взяв до уваги акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.09.2014 р. № 2623/26-55-22-07/37882958 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Денікс Груп» (код ЄДРПОУ - 37882958) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року. Вказаним актом встановлено відсутність об'єкту оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток, відсутність реального руху активів на формування витрат та/або податкового кредиту відсутні. Відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, дозволи на проведення діяльності, яка їх потребує.

На підставі Акта перевірки від 20.01.2015 року за № 17/2200/20780000 податковий орган 29.01.2015 року прийняв податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість» в сумі 15750,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 10500,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5250,00 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Так, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті вищевикладеного, судом апеляційної інстанції було встановлено, що між СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ та ТОВ «Денікс Груп» було укладено договір № 05/06/14 від 05.06.2014р. Згідно умов договору, СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ (покупець) зобов'язався попередньо оплатити 100 % вартості товару, а ТОВ «Денікс Груп» (продавець) зобов'язувалося передати СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ обладнання пекарні згідно з специфікацією (а.с.39-42).

Товар за договором № 05/06/14 від 05.06.2014 р. - машина різальна REKORD 34 (1 штука) і колесо (К312160) в кількості 20 штук.

Згідно п.3.1 договору , специфікації до договору, загальна вартість обладнання складає 63000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10500,00 грн. (а.с.42).

Колегією суддів встановлено, що оплата проведена у безготівковій формі згідно виставленого рахунку № 01/06 від 05.06.2014 р. (а.с.43) платіжним дорученням № 612 від 26.06.2014 року, згідно якого сплачено ПДВ в сумі 10500,00 грн. (а.с.35).

Також, на підтвердження виконання договору № 05/06/14 від 05.06.2014 р. СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ було надано на розгляд суду наступні письмові докази, зокрема: накладну № 0089 від 26.06.2014 року (а.с.36), податкові накладні № 121 та № 122 від 26.06.2014 року (а.с.37-38), витяг з інвентарного списку основних засобів СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ від 26.06.2014 р. (а.с.57), наказ директора СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ № 44 від 30.06.2014 р., яким введено в експлуатацію машину різальну REKORD 34 (а.с.56), тощо.

Згідно наявного у матеріалах справи Акту списання матеріалів та комплектуючих, використаних для ремонту обладнання пекарні від 29.07.2014 р. № кз00001589 відображено колеса (К312160) в кількості 20 штук (а.с.58).

Судом апеляційної інстанції не беруться до уваги твердження податкового органу про неможливість реального укладення позивачем договору купівлі-продажу № 05/06/14 від 05.06.2014 р. у зв'язку із недоведеністю факту відрядження директора СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ у м. Київ, оскільки нормами чинного законодавства України не встановлено умов і вимог щодо місця укладення господарських договорів і порядку дій посадових осіб суб'єкта господарювання при їх підписанні.

Щодо відсутності товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), то в даному випадку судом першої інстанції вірно взято до уваги судову практику Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 12.02.2014 року у справі № К/800/57785/13, в якій суд касаційної інстанції дійшов до висновку, що ТТН визначає правовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи і не є документами первинного бухгалтерського обліку, а тому відсутність таких документів не можна розцінювати як свідчення безтоварності господарської операції.

Крім того, з наявних у матеріалах документів судами встановлено, що на час укладання позивачем договору з ТОВ «Денікс Груп», вказане підприємство було зареєстроване як юридична особа, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, її місцезнаходження, повноваження особи, що підписує договір, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ №200008830 від 02.11.2011 р. (а.с.44-55).

Станом на 11.01.2015 р. ТОВ «Денікс Груп» перебуває на обліку в органах доходів і зборів. Станом на 02.02.2015 р. інформація щодо анулювання реєстрації платника ПДВ - ТОВ «Денікс Груп» (код ЄДРПОУ - 37882958) відсутня.

Тому, беручи до уваги вищевикладені обставини справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Денікс Груп» було долучено до матеріалів справи копії вищенаведених первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках. Слід зазначити, що первинні документи, якими СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ доводить реальність здійснення господарських операцій з контрагентом, оформлені належним чином, такі досліджувались під час перевірки, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів. Вказана обставина не спростовується висновками перевірки та не заперечується представником відповідача.

Доводи ж ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області щодо порушення СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ податкового законодавства зокрема ґрунтуються на акті ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.09.2014 р. № 2623/26-55-22-07/37882958 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Денікс Груп» (код ЄДРПОУ - 37882958) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року.

В контексті доводів апелянта, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вищенаведений Акт як доказ у справі судом не може братися до уваги, так як він не спростовує реальність господарських операцій, оскільки ним зафіксовано неможливість проведення зустрічної перевірки (звірки), а проведений аналіз господарської діяльності СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ та його контрагента не узгоджується з повноваженнями податкового органу по факту неможливості проведення зустрічної перевірки. Висновки безтоварності можуть бути зроблені лише на підставі аналізу первинних документів, що не дотримано.

Слід зауважити, що сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок господарюючого суб'єкта не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства, тим більше особою, якої така зустрічна звірка безпосередньо не стосувалася. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може розглядатися як належне підтвердження фактів порушення платником податків податкового законодавства, здобуте в ході перевірки. Окрім того, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити жодних висновків про господарські операції, оскільки таким актом лише документується факт неможливості проведення зустрічної звірки.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Даючи узагальнюючу правову оцінку наведеним доказам, колегія суддів зауважує, що прямими доказами в підтвердження обставин правомірності формування податкового кредиту з ПДВ є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які відповідають вимогам чинного законодавства. Подані ж відповідачем докази не є прямими та в своїй сукупності не можуть вказувати на протиправність дій позивача при оподаткуванні згаданої господарської операції і підтверджувати обізнаність позивача про можливе сумнівне ведення господарської діяльності його контрагента.

Слід зауважити, що висновки про порушення податкового законодавства контрагентом позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання своїм контрагентом чи третіми особами вимог закону.

Така позиція узгоджується й з висновками Верховного Суду України, висловленими, зокрема, у постанові від 31.01.2011 року в справі №21-47а10, постанові від 11.12.2007 року у справі №21-1376во06.

Також згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Тому, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам).

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов до вірного переконання, що факт реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом підтверджується первинними документами встановленої форми. Долучені СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ документи мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, і в суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність. Податкові накладні також оформлені належним чином. Отже, реальність господарських операцій СП "Київ-Захід" у формі ТзОВ підтверджується долученими до справи письмовими доказами.

Тому, в даному випадку, встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області, констатовані в Акті перевірки від 20.01.2015 р. № 17/2200/20780000, а тому податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29.01.2015 року № НОМЕР_1, винесене на підставі зазначеного акту перевірки, підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 р. по справі № 813/656/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 16.02.2016 року.