Справа № 820/9586/13-а
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 лютого 2016 р. № 820/9586/13-а

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Красноградського комунального підприємства "Водоканал" до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд про скасування податкових повідомлень-рішень Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 08.10.2013 року за №, №, №, прийнятих щодо нього.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що при проведенні перевірки податковим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки базуються на припущеннях і не підтверджуються об'єктивними даними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що під час проведення вказаної перевірки та складанню акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства, а прийняті за результатами перевірки рішення є законними, у зв'язку з тим, що у складеному за результатами перевірки акті були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, за що згідно до Податкового кодексу України позивачу були визначені відповідні податкові зобов'язання на підставі оскаржуваних рішень.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що за результатами документальної невиїзної перевірки Красноградського комунального підприємства "Водоканал" з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання за період 01.01.2011 року по 08.10.2013 року Красноградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області складено акт від 08.10.2013 року № 84/15/05466186, яким встановлено порушення ст. 57, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом визначених строків, а саме: несвоєчасно сплачено суму ПДВ згідно із поданими податковими деклараціями з податку на додану вартість за січень 2011 року - вересень 2013 року на загальну суму 236 476, 48 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 08.10.2013 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення

- №, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% - 18 821, 52 грн.;

- № НОМЕР_1, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % - 4 864, 72 гри.;

- №, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% - 212 790,24 грн.

Як свідчать докази у справі, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2011 року у справі №2а-13202/11/2070 заяву Красноградського комунального підприємства "Водоканал" про розстрочення виконання рішення - постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2011 року у справі № 2а-13202/11/2070 за позовом Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області до Красноградського комунального підприємства "Водоканал" про стягнення податкової заборгованості було задоволено та розстрочено виконання зазначеної постанови суду в загальній сумі 502 019, 73 грн. строком на сорок вісім місяців з зазначенням терміну щомісячної сплати та суми оплати, починаючи з 15.12.2011 року по 16.11.2015 року.

Також, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2012 року у справі № 2в-4300/12/2070 заяву Красноградського комунального підприємства "Водоканал" про розстрочення виконання рішення - постанови Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2012 року у справі № 2а-4300/12/2070 за позовом Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області до Красноградського комунального підприємства "Водоканал" про стягнення податкової заборгованості було задоволено та розстрочено виконання зазначеної постанови суду в загальній сумі 608 336, 17 грн. строком на шістдесят місяців з зазначенням терміну щомісячної сплати та суми оплати, починаючи з 25.07.2012 року по 27.06.2017 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року у справі №2а-11017/12/2070 заяву Красноградського комунального підприємства "Водоканал" про розстрочення виконання рішення - постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2012 року у справі №2а-11017/12/2070 за позовом Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області до Красноградського комунального підприємства "Водоканал" про стягнення податкової заборгованості було задоволено та розстрочено виконання зазначеної постанови суду в загальній сумі 500 416, 26 грн. строком на шістдесят місяців з зазначенням терміну щомісячної сплати та суми оплати, починаючи з 25.12.2012 року по 27.11.2017 року, а також зобов'язано Красноградську міжрайонну податкову інспекцію в Харківській області розстрочення виконання судового рішення в сумі 500 416, 26 грн. здійснити поза карткою особового рахунку Красноградського комунального підприємства "Водоканал".

Окрім того, між позивачем та відповідачем укладено договори про розстрочення грошових зобов'язань від 27.06.2013 року № 7 на суму 99 933, 00 грн., від 30.07.2013 року № 12 на суму 74 179, 00 грн., від 30.08.2013 року № 23 на суму 96 352, 00 грн., від 30.09.2013 року № 28 на суму 61 881, 00 грн.

Вищезазначені обставини, на думку позивача, є достатніми для того, щоб вважати, що ним не були порушені строки розрахунків з бюджетом за обов"язковими платежами, з чим суд не погоджується та зазначає наступне.

Так, що в силу абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Норма п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Враховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, передбачених Податковим кодексом України, а не строків, визначених судом у порядку розстрочення виконання судового рішення згідно зі ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України. Судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов'язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України. Тому судове рішення щодо стягнення податкового боргу (про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу або про надання дозволу на реалізацію майна, що знаходиться в податковій заставі) ухвалюється в тому разі, коли податковий борг наявний, тобто узгоджені грошові зобов'язання не були своєчасно сплачені.

Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов'язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов'язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена п. 126.1 ст. 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

У свою чергу розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Отже, з аналізу зазначених вище норм закону вбачається, що сплата податкових зобов'язань у строки, встановлені ухвалою суду про розстрочення виконання рішення, не виключає наявність правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності у вигляді штрафних санкцій, що, в свою чергу, свідчить про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позову.

Крім того, при розстроченні податкового зобов'язання (боргу) норми ст. 100 Податкового кодексу України не застосовувались.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є правомірними, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Красноградського комунального підприємства "Водоканал" до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 18.02.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.