Справа № 813/8698/14
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Справа № 876/3092/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

за участю секретаря Керод Х.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року в справі №813/8698/14 за позовом Першого заступника прокурора м. Львова до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування ухвали,-

встановив:

У грудні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування ухвали сесії Львівської міської ради № 3485 від 19.06.2014р.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем при прийнятті спірної ухвали порушено вимоги ст. 123 Земельного кодексу України, якою передбачено, що рішення про надання земельних ділянок приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення або формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оскільки земельна ділянка за адресою Повітряна, 41-а у м. Львові на час надання ФОП ОСОБА_3 дозволу на виготовлення документації із землеустрою для оформлення на неї правовстановлюючих документів, не була сформована, відповідачем спірною ухвалою безпідставно затверджено ФОП ОСОБА_3 таку технічну документацію. Позивач вважає, що незважаючи на подальше формування спірної земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номеру, передача в користування такої повинна була відбуватись на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не на підставі технічної документації. Відтак, вважає спірну ухвалу протиправною та просить її скасувати. Просив позов задовольнити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив заступник прокурора Львівської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального й процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення від 06.06.2002 р. ФОП ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення - магазину по вул. Повітряній, 41-а загальною площею 17,8 кв.м.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації № 733 від 01.08.2002р. ОСОБА_3 погоджено самовільну добудову до вказаного приміщення, після чого загальна площа магазину становить 25,8 кв.м., що підтверджується наявною у справі копією технічного паспорта.

Ухвалою Львівської міської ради № 2232 від 19.03.2013р. надано дозвіл ФОП ОСОБА_3 на виготовлення документації із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по вул. Повітряній, 41-а у м. Львові орієнтовною площею 35 кв.м.

Вказана ухвала сесії Львівської міської ради позивачем не оскаржувалась та є чинною.

На підставі зазначеної ухвали ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію із землеустрою для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка затверджена спірною ухвалою відповідача № 3485 від 19.06.2014р. та укладено договір оренди земельної ділянки строком дії до 19.06.2019 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що відповідач діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене, і те, що на підставі оскаржуваної ухвали Львівської міської ради укладено договір оренди земельної ділянки, колегія суддів дійшла висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Колегія суддів зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З викладеного вбачається, що спір про правомірність оскаржуваної ухвали має вирішуватися у порядку цивільного (господарського) судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право, виданого на підставі такого незаконного рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2015 року (справа № 21-34а15) і колегія суддів бере її до уваги.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього кодексу.

Зазначене є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року в справі №813/8698/14, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складено 15.02.2016 року.