Справа № 2а-2882/12/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-2882/12/1470

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

за участю секретаря: Мамедової С.А.

розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року за адміністративним позовом Приватного підприємства Дикий сад до державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2012 року Приватне підприємство Дикий сад (далі позивач, ПП Дикий сад) звернулось до суду з вказаним позовом та, посилаючись на невідповідність висновків перевірки нормам діючого законодавства, правомірність включення до податкового кредиту суми ПДВ за операціями з придбання обладнання у ТОВ "Профітрейд Груп" для використання їх у господарській діяльності на підставі належним чином оформлених накладних, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.02.2012 року № НОМЕР_1, від 13.04.2012 року № НОМЕР_2, від 13.04.2012 року № НОМЕР_3..

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 24 січня 2013 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 17.02.2012 року № НОМЕР_1; від 13.04.2012 року № НОМЕР_2; від 13.04.2012 року № НОМЕР_3.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено правомірність нарахування ПДВ та включення до складу витрат суми амортизаційних відрахувань при здійсненні ним господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ "Профітрейд груп", а саме, в матеріалах справи наявні належним чином завірені копії податкових, видаткових накладних, платіжних доручень, актів введення в експлуатацію основних засобів, що підтверджує реальність здійснення операцій.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги ДПІ зазначено, що контрагентом надавались ПП "Дикий Сад" первинні бухгалтерські документи та податкові накладні без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків, в звязку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

До суду надійшло заперечення позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду без змін, посилаючись на відсутність рішення суду стосовно визнання правочину, укладеного між позивачем та ТОВ "Профітрейд Груп" недійсним, а також на те, що позивач не повинен нести негативні наслідки у вигляді позбавлення права на податковий кредит та валові витрати за неправомірні дії контрагента.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до довідки АА №300917 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Приватне підприємство "Дикий Сад" є юридичною особою (Код ), основними видами діяльності якої є діяльність звязку, монтаж і установлення електронно-обчислювальних машин та іншого устаткування для вироблення інформації, діяльність у сфері радіомовлення та телебачення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції в період з 01.02.2012 року по 03.02.2012 року податківцями проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань взаємовідносин з ТОВ Профітрейд Груп за лютий 2011 року, за результатами якої складено акт від 07.02.2012 року № 397/23-100/2246550 (а. с. 10-16). Перевіркою встановлено порушення п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 134.1 ст.134, п. 146.3. п. 146.5 ст. 146 Податкового кодексу України (далі ПК України).

В зазначеному акті є посилання на висновки акту перевірки ТОВ "Профітрейд Груп" (акт від 10.05.2011 року №3396/23-2/32978933), зокрема, не встановлено факту передачі товарів від ТОВ "Профітрейд Груп" покупцям-контрагентам у звязку з відсутністю договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

В період з 19.03.2012 року по 23.03.2012 року посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з ТОВ Профітрейд Груп за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт від 30.03.2012 року № 337/22-400/2246550 (а. с. 17-25)

Як наслідок встановлених порушень відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.02.2012 року № НОМЕР_1, від 13.04.2012 року № НОМЕР_2, від 13.04.2012 року № НОМЕР_3 (а. с. 26-28).

Фактично висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується неправомірному формуванню податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ "Профітрейд Груп" з огляду на нікчемність укладених правочинів, що свідчить про укладення угод без настання реальних правових наслідків.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.99 р. № 996 «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична і інші види звітності.

Але апеляційний суд зазначає, що наявність належним чином оформлених податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Також необхідно звернути увагу, що в матеріалах справи відсутній договір, укладений між позивачем та ТОВ "Профітрейд Груп".

В запереченні на апеляційну скаргу зазначено, що все обладнання, придбане у ТОВ "Профітрейд Груп" є в наявності на підприємстві та використовується в господарській діяльності для надання послуг телекомунікаційного звязку.

Однак апеляційний суд наголошує, що податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на податковий кредит у платника податків від фактичного використання придбаних товарів або послуг у своїй господарській діяльності.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог статті 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фіктивна діяльність суб'єкта господарювання повинна доводитись в рамках кримінально-процесуального законодавства, зокрема вироком або постановою суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб підприємства за здійснення фіктивної підприємницької діяльності.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено наявність вироку від 08.08.2014 року Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/8097/14-к, яким встановлені обставини протиправної діяльності контрагента позивача ТОВ "Профітрейд Груп" .

Зокрема, в рамках зазначеної кримінальної справи встановлено, що у період діяльності ТОВ "Профітрейд Груп" в 2010-2011 роках невстановлені особи, з метою прикриття власної протиправної діяльності, використовували реквізити та банківські рахунки товариства з метою формування податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки, внаслідок чого нанесено державі великих збитків у вигляді ненадходжень до бюджету податку на додану вартість.

Директор зазначеного ТОВ - ОСОБА_1, взяв участь в його реєстрації не з метою здійснення господарської діяльності, а з метою подальшого використання реквізитів цього підприємства невстановленими особами у прикритті незаконної діяльності підприємств, установ, організацій реального сектору економіки.

Апеляційний суд наголошує, що сама лише наявність у позивача податкових, видаткових накладних, виписаних від імені його контрагентів не є достатньою підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту. Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-421а11.

За наслідками дослідження обставин цієї справи та наявних у ній доказів апеляційний суд визнає підтвердженими доводи податкової інспекції щодо нікчемності правочинів, укладених між позивачем та ТОВ "Профітрейд Груп", у звязку з чим право на податковий кредит не виникає.

Враховуючи те, що ТОВ "Профітрейд Груп" створено з метою здійснення фіктивного підприємництва та здійснювало свою діяльність поза межами правового поля, то первинні документи, виписані для оформлення господарських операцій позивача з розглядуваним контрагентом, не мають юридичної сили первинних документів та не можуть підтверджувати правомірність формування податкового кредиту та валових витрат.

Оскільки суми ПДВ віднесені позивачем до складу податкового кредиту за нікчемними правочинами, які в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, повідомлення-рішення про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість та про визначення зобовязання з податку на прибуток винесені правомірно.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нової постанови суду, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Приватного підприємства Дикий сад до державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.02.2012 року № НОМЕР_1, від 13.04.2012 року № НОМЕР_2, від 13.04.2012 року № - залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин