Справа № 813/3207/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа № 876/10011/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_1,

позивача у справі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. у справі №813/3207/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.Д.

до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Т.В.Д. звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: ДПІ у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.04.2015р. складеного на підставі Акту перевірки від 25.03.2015р. №274/13-50-22-04-11/20796403.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при проведенні перевірки позивачем надано всі первинні документи, такі первинні документи не містять недоліки ні щодо форми, ні щодо змісту, ні щодо порядку їх складення та заповнення. Позивач, посилаючись на норми Податкового кодексу України, звертає увагу суду на те, що наявність таких документів є достатньою підставою для використання їх в бухгалтерському та податковому обліку для формування сум податкового кредиту з податку на додану вартість. Однак, відповідачем зроблено неправомірний висновок про нереальність господарських операцій. На думку позивача, такий висновок є надуманим, належно не підтвердженим реальними фактами, а відтак, не може слугувати основою для складення податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд адміністративний адміністративні позовні вимоги задоволив повністю, оскільки відповідачем не надано документів чи інших даних, що спростовують реальність здійснення господарських операцій позивача з ПП НП Хіміч, які відображено позивачем в податковому та бухгалтерському обліку та не доведено, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Позивачем надано всі необхідні та належним чином оформлені первинні документи на підтвердження реальність господарських операцій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарських операцій, якщо фактичного здійснення господарських операцій не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

В судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 08.02.2016р. зявився представник апелянта (відповідача у справі): ОСОБА_1, яка доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала у повному обсязі, просила апеляційну скаргу задоволити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. у справі №813/3207/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник позивача у справі: ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечила, зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що у період з 12.03.2015р. по 18.03.2015р. Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області було проведено виїзну позапланову документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.Д з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість при здійсненні взаєморозрахунків з ПП НП Хіміч за вересень, жовтень 2014р.

За результатами перевірки складено Акт від 25.03.2015p. за №274/13-50-22-04-11/20796403.

Як вбачається з даного акту, податковим органом встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 499333,00грн. (в т.ч. за вересень 2014 р. 250000,00грн., за жовтень 2014р. 249333,00грн.).

На підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2015p., яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 749000,00грн.

В ході проведення перевірки використано податкову інформацію ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києвi від 30.12.2014р. №521 /26-59-22-08 Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП НП ХІМІЧ (код за ) за липень, серпень, вересень, жовтень 2014р..

На підтвердження господарських операцій позивачем надано:

- договір субпідряду від 26.05.2014p., договір від 30.09.2014р. про внесення змін до договору субпідряду від 26.05.2014p.;

- договір генерального підряду №14-02114 від 14.02.2014p., угоду про заміну сторони у договорі генерального підряду№14-02114 від 14.02.2014p. від 04.04.2014р., додаткову угоду до договору генерального підряду; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-№3) за вересень 2014р., за жовтень 2014р.; акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) за вересень 2014р., за жовтень 2014р.;

- податкові накладні Ф №372 від 31.10.2014р., №373 від 31.10.2014 р., №320 від 30.09.2014 р, №321 від 30.09.2014 р;

- реєстр виданих і отриманих податкових накладних;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-№3) від 30.09.2014р. за вересень 2014р., від 31.10.2014р. за жовтень 2014р.;

- акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) від 30.09.2014р. за вересень 2014р., від 31.10.2014р. за жовтень 2014р.;

- картки рахунків: 63.108 за 2 квартал 2014р, за 4квартал 2014р. з початку року ПП НП ХІМІЧ;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за 9 міс 2014р., податкову декларацію з податку на додану вартість за 10 міс 2014р.;

- докази оплати.

Згідно із вимогами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до норм пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі, у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Вимогами пункту 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду, за змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця)

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару, згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Нормами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та повністю спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Посилання податкового органу на акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може слугувати доказом неможливості платника податків бути реальним учасником господарських відносин, оскільки за своєю правовою природою цей акт може бути носієм інформації лише про те, що зустрічну звірку проведено не було, а відтак, не було досліджено жодних документів первинного бухгалтерського обліку. Крім того, спірні господарські операції мали місце задовго до моменту складення акту про неможливість проведення зустрічної звірки, а тому колегія суддів вважає, що факт непроведення 30.12.2014р. податковим органом зустрічної звірки не вказує на те, що підприємство не проводило господарські операції в вересні та жовтні 2014р.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано документів чи інших даних, що спростовують реальність здійснення господарських операцій позивача з ПП НП Хіміч, які відображено позивачем в податковому та бухгалтерському обліку та не доведено, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою, а позивачем, в свою чергу, надано всі необхідні та належним чином оформлені первинні документи на підтвердження реальність господарських операцій.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. у справі №813/3207/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.Д. до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. у справі №813/3207/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.02.2016р.