Справа № 761/30913/15-а
Суддя: Макаренко І. О.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/46/2016
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, у якому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік в сумі 1197,91 грн. з 01.09.2015 - неправомірними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до статей 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2012-2014 p.p. з 01.09.2015 року та виплачувати її в подальшому.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 31.08.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте у своїй відповіді відповідач повідомив, що вважає дану процедуру «переведенням з одного виду пенсії на інший», та при обрахунку заробітної плати застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік. Дії відповідача позивач вважає неправомірними, а відтак звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заперечення, у яких проти заявленого позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2015 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До цього часу отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

31.08.2015 року він звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 16).

У своїй відповіді №15436/10 від 02.10.2015 відповідач повідомив, шо вважає дану процедуру «переведенням з одного виду пенсії на інший» та при обрахунку заробітної плати застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік (а.с. 17-18).

Так, позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 28.09.1980 року по 22.05.2000 року Наказом Міністра Оборони України №251 від 22.05.2000 року звільнений в запас відповідно до пункту «в» статті 65 (за станом здоров'я) з правом носіння військової форми (а.с. 8-11).

Крім того, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 07.10.1986, має 2 категорію учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та посвідчення Серії НОМЕР_1 (а.с. 12, 13).

З 08.07.2000 року позивачеві призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. Аналогічна норма закріплена у ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Так, позивач має право на отримання двох видів пенсій за різними законами: за вислугу років, як особа, яка проходила службу в Збройних Силах України, відповідно до статті 12 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 набув права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки досяг 60-річного віку, має страховий стаж більше 39 років, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та з 01.09.2015 перебуває на обліку у відповідача (а.с. 14, 15).

При цьому, переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проводиться в межах одного закону, а в цьому законі передбачені лише три види пенсії: за віком, по інвалідності, по втраті годувальника. В таких випадках і застосовується правова норма ч. 3 ст. 45 щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У даному випадку позивач, отримуючи пенсію по одному закону - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», просить призначити її за іншим - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 31.08.2015 звернувся із заявою про «призначення пенсії» за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не «переведення з одного виду пенсії на інший». Отже, відповідач неправомірно вчинив дії під час обрахунку пенсії, застосовуючи правову норму, зазначену в ч. 3 ст. 45 Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01.09.2015 року на адресу відповідача було направлено листа щодо самого факту призначення та порядку обрахунку пенсії за віком (а.с.16), у відповідь на яку відповідач надав розрахунки з матеріалів пенсійної справи та відповідь №15436/10 від 02.10.2015 про «переведення» з пенсії за вислугою років на пенсію за віком з 01.09.2015 року (а.с.17-18).

У вказаному листі було зазначено, що під час підрахунку заробітку для обчислення пенсії відповідач застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн., а не показник середньої заробітної плати за три останні роки 2012-2014 p.p. в сумі 2 960,62 грн. Управління посилається на норми ч. 3 ст. 45 Закону №1058 і аргументує свою позицію тим, що ОСОБА_1 вже перебував на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію, тому вважає таку процедуру «переведенням з одного виду пенсії на інший» і не розглядає її як «нове призначення».

Вищевказана позиція відповідача є хибною, оскільки позивач, отримуючи пенсію на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», просив призначити йому пенсію за віком на підставі ст.ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не перевести на пенсію за віком в межах одного Закону.

Згідно частини другої ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідачем ототожнені поняття «перехід/переведення» та «призначення», вид пенсії по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та різні види пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій мова йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах пенсійної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України. В ч. 2 ст. 162 КАС України зазначено, що у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його вчинити певні дії щодо усунення порушень.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналися або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем такий строк не пропущено, оскільки відповідь відповідача на своє звернення отримав 09.10.2015 року, відповідно до відтиску відділення поштового зв'язку на конверті, а до суду звернувся 21.10.2015 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання дій відповідача щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн. з 01.09.2015 неправомірними, а також зобов'язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком відповідно до ст.ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2012-2014 p.p. з 01.09.2015 року, підлягають задоволенню.

При цьому, позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплачувати призначену пенсію у подальшому, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки, суд не має компетенції захистити право особи на майбутнє, адже, факт порушення прав та інтересів особи має бути таким, що відбувся на час розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково з врахуванням шестимісячного строку звернення до суду з позовом за захистом прав, свобод та інтересів.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 99, 100, 104, 122, 128, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн. з 01.09.2015 - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2012-2014 p.p. з 01.09.2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: