Справа № 825/158/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Чернігів Справа № 825/158/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
суддів Д`якова В.І., Житняк Л.О,
за участі секретаря Гайдука С.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Огородник Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

15.01.2016 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (далі МСП України в особі Комісії) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 28.05.2015, оформлене протоколом № 86, про визнання безпідставною видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2.
Свої вимоги мотивує тим, що під час аварії на Чорнобильській АЕС він безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків аварії, що підтверджується наявними в нього документами. Однак, в порушення його прав відповідач не прийняв до уваги останні, внаслідок чого МСП України в особі Комісії прийнято рішення, яке є необґрунтованим та суперечить дійсним обставинам.
Ухвалою суду від 18.01.2016 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення в яких зазначив, що за поданням Чернігівської обласної державної адміністрації особова справа ОСОБА_1 була розглянута на засіданні комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 29.05.2015 (протокол № 86). На підставі представлених документів було прийнято рішення про безпідставність видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕЄ категорії 2, оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження. Зокрема згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України позивач брав участь ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07.05.1986, але по який час не зазначено. Дні виїзду в зону відчуження не відображено, військова частина НОМЕР_1 за вказаний період дислокувалась у н.п. Оране, тобто за межами зони відчуження. Одночасно просить справу розглядати без його участі.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях зазначив, що відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 25 грудня 2013 року № 538 «Про організацію роботи з видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Департаментом проведено перевірку документів на відповідність чинному законодавству. Під час опрацювання документів Департаментом було виявлено, що заявнику посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 було видано на підставі довідок Чернігівського міського військового комісаріату про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно яких позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Однак відповідно до наданої заявником архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, він брав участь ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07.05.1986, але по який час не зазначено. Дні виїзду в зону відчуження не відображено, військова частина НОМЕР_1 у вказаний період дислокувалась у н.п. Оране, який не відноситься до зони відчуження.
В зв`язку із розбіжністю інформації, яка містилася в первинних документах та в додатково наданих, Департаментом соціального захисту населення облдержадміністрації було направлено справу на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України. Вказаною Комісією, на підставі представлених документів, прийнято рішення про визнання безпідставною видачу ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки не підтверджено факт виконання робіт в зоні відчуження. Просить справу розглядати без його участі.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені з таких підстав.
Колегією суддів встановлено, що Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Департамент), у зв`язку із розбіжністю інформації, яка містилася в первинних та додаткових документах ОСОБА_1 , наданих на підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особова справа позивача була направлена на розгляд МСП України в особі Комісії.
Рішенням МСП України в особі Комісії, відображеному в протоколі засідання від 28.05.2015 № 86, на підставі представлених документів, визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 ОСОБА_1 . Також зазначено, що не підтверджено факт виконання робіт в зоні відчуження. Посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування (а.с. 13).
Про вищевказане рішення Управління праці та соціального захисту населення Новозаводська районна у м. Чернігові рада листом від 17.06.2015 № 7806/05 повідомило позивача (а.с. 12).
З приводу вказаного вище рішення МСП України в особі Комісії Демидов О.А. додатково звернувся за роз`ясненнями на урядову «гарячу лінію» Департаменту.
Листом від 18.09.2015 за № 10-11/9405 позивачу повідомлено про підстави позбавлення його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) (а.с. 14).
Вважаючи таке рішення МСП України в особі Комісії протиправним позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з абзацом третім п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Підпунктом 1.1 пункту 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05.2006 № 187 (далі - Положення № 187), Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до змісту п.п. 3.1 п. 3 Положення № 187 основним завданням Комісії є, зокрема, розгляд спірних питань осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з метою визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії.
На підставі п. 4.2 п. 4 Положення № 187 Комісія зобов`язана при визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися критеріями, визначеними Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі Положення № 51).
Згідно з п.п. 5.3 п. 5 Положення № 187 рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії.
У відповідності до п.п. 5.5 п. 5 Положення № 187 рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.
На підставі абзацу п`ятого п. 12 Порядку, п.п. 5.6 п. 5 Положення № 187 у разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії воно на підставі рішення Комісії підлягає вилученню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
З огляду на зміст ч. 1 ст. 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються, зокрема, громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів - категорія 2.
Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
На підставі ч. 4 ст. 65 Закону № 796 видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Порядку № 501 інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесених до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.
Згідно з абзацом четвертим п. 10 Порядку № 501 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження ( із зазначенням кількості днів і населеного пункту); г) рішення суду про встановлення факту перебування в зоні відчуження.
Інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.
Аналогічні положення визначені Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (чинного на час розгляду справи).
З обставин справи вбачається, що до висновків про безпідставність видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 МСП України в особі Комісії дійшло з огляду на непідтвердження виконання ОСОБА_3 робіт в зоні відчуження з 07.05.1986, оскільки військова частина НОМЕР_1 , де проходив службу позивач, у вказаний період дислокувалась у н.п. Оране, тобто за межами зони. При цьому до уваги було взято архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України від 31.07.2014 № 179/1/10286, відповідно до якої позивач у складі військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась в н.п. Оране, який до зони відчуження не віднесене, брав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 07.05.1986 (приказ № 8), однак не зазначено до якої дати. Довідка не містять відомостей про дні виїзду в зону Чорнобильської АЕС, не підтверджено кратність оплати або виплату підвищеного грошового забезпечення, не відображено кількість отриманого опромінення (а.с. 27).
Однак з таким рішенням МСП України в особі Комісії колегія суддів не може погодитись, оскільки воно прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Так відповідно до записів у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 07.05.1986 по 24.05.1986 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Підставою для такого висновку зазначено запис в особовій справі позивача (а.с. 67-68).
Аналогічна інформація викладена в послужному списку ОСОБА_1 . Також в ньому зазначено, що позивач має право на пільги, передбачені директивою МО СРСР від 08.05.1986 (а.с. 61-72).
Крім того довідкою з військової частини НОМЕР_1 від 22.10.1986 № 223 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 07.05.1986 по 24.05.1986 виконував службові обов`язки по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в 30 кілометровій зоні та має право на пільги, передбачені директивою МО СРСР від 08.05.1986 (підстава: приказ по військовій частині від 07.05.1986 № 8) (а.с. 16, 17). Аналогічна інформація викладена в довідках військової частини НОМЕР_3 від 13.07.1991 № 51 та від 13.07.1991 № 52 та довідці Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 07.05.2014 № 147 (а.с. 50, 51, 28).
Також колегією суддів встановлено, що позивачу за участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07.05.1986 по 24.05.1986 (за час перебування в зоні) заробітна плата виплачувалась в 3-кратному розмірі (а.с. 49).
ОСОБА_1 до суду було надано витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, оформлений протоколом від 16.05.2014 № 1336, яким підтверджено факт пов`язаності захворювань позивача з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 30).
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0128874 від 04.06.2014 ОСОБА_1 надано третю групу інвалідності та підтверджено, що її встановлення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Строк дії безтерміново (а.с. 31-32).
Таким чином встановлено, що усі довідки, на підставі яких позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, (Категорія 2) засвідчують факт виконання ОСОБА_1 робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 07.05.1986 по 24.05.1986 у складі в/ч НОМЕР_1 .
Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що всі вищевказані документи є чинними як на момент надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, так і на момент розгляду справи.
У своїх письмових поясненнях відповідач та Департамент наголошували на тому, що військова частина НОМЕР_1 , в якій проходив службу ОСОБА_1 дислокувалась у н.п. Оране, який не відноситься до зони відчуження.
Однак у судовому засіданні позивач пояснив, що дійсно відповідно до наказу керівництва 07.05.1986 з м. Києва разом із автоколоною прибув до н.п. Оране де до 24.05.1986 займався виконанням обов`язків начальника відділу на продовольчому складі. Проте в період його перебування в н.п. Оране ОСОБА_1 терміном до двох днів, за наказом командування військової частини, відбував до н.п. Залісся з метою улаштування там пункту харчування для ліквідаторів аварії. Свідків, які б це підтвердили, наданий час не має.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, визначеного постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 с. Залісся Київської області Чорнобильського району віднесено до зони відчуження.
Таким чином враховуючи встановлені обставини, та те що Законом № 796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій, а також для визнання особи учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) було достатньо пропрацювати в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 (не залежно від кількості відпрацьованих днів), колегія суддів вважає правомірним надання ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено факт виконання ОСОБА_1 робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 07.05.2015 по 24.05.2015, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому правомірно видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 2) Серії НОМЕР_4 .
Таким чином, висновок Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, щодо не підтвердження факту виконання ОСОБА_1 робіт в зоні відчуження є необґрунтованим, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача оформленого протоколом від 28.05.2015 № 86 має бути задоволена.
Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п.73).
З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, n.58, ECHR 2002-VIII).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "ОСОБА_5 проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На думку колегії суддів, позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій тому позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 28.05.2015, оформлене протоколом № 86 про визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.
Стягнути з Міністерства соціальної політики України () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати в сумі 551,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя С.В. Бородавкіна

Судді В.І. Д`яков

Л.О. Житняк