Справа № 1570/1383/2012
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/1383/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Мейкер-Одеса», Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мейкер-Одеса» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Суворовському районі м.Одеси Одеської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Мейкер-Одеса».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мейкер-Одеса», також, подало апеляційну скаргу на вказану постанову, в якій просить скасувати її в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2012р. на суму 6 088 грн., та в цій частині ухвалити нову постанову, якою ці позовні вимоги задовольнити.

Постановою від 15 листопада 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов ТОВ «Мейкер-Одеса» до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси Одеської області ДПС:

- визнав протиправними дії ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ДПС щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ПП «Антре Едвертайзінг» за період з 01.02.2011р. по 31.03.2011р., ТОВ «ВСТК» за період з 01.04.2011р. по 31.05.2011р., ТОВ «Гражданпромспецпроект» за період з 01.07.2011 р. по 31.07.2011 р.;

- визнав протиправними дії ДПІ у Суворовському районі м.Одеси щодо визнання правочинів нікчемними по правових відносинах у фінансово-господарських операціях між ТОВ «Мейкер-Одеса» та ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект». Скасував податкове повідомлення-рішення відповідача № від 14.02.2012р. в частині нарахування грошового зобовязання ТОВ «Мейкер-Одеса» по податку на додану вартість в сумі 9266,00 грн.:

- в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Вимоги апеляційної скарги податковий орган обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому апелянт не зазначає про незаконність постанови від 15.11.2012р. в частині висновків щодо протиправності дій ДПІ у Суворовському районі м.Одеси щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача та визнання за її наслідками нікчемними правочинів, укладених ТОВ «Мейкер-Одеса» з ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект», а посилається лише на встановлені перевіркою порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на 14395 грн. внаслідок незаконного включення до його складу ПДВ по податкових накладних, виписаних ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК» та ТОВ «Гражданпромспецпроект».

Вимоги апеляційної скарги ТОВ «Мейкер-Одеса» обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив неповне зясування обставин, що мають значення для справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків про відсутність правових підстав для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення в частині грошових зобовязань в розмірі 6 088 грн. Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідач не надав суду жодного доказу наявності кримінальної справи у відношенні посадових осіб ТОВ «ВСТК», не надав будь-яких висновків експертних досліджень щодо невідповідності підписів на первинній документації, складеній вказаним контрагентом.

Сторони не надали письмових заперечень на апеляційні скарги один одного.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що в період з 18.01.2012р. по 24.01.2012р. посадовими особами ДПІ у Суворовському районі м. Одеси проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Мейкер-Одеса» по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ПП «Антре Едвертайзінг» за період з 01.02.2011р. по 31.03.2011р., ТОВ «ВСТК» за період з 01.04.2011р. по 31.05.2011р., ТОВ «Гражданпромспецпроект» за період з 01.07.2011р. по 31.07.2011р., за результатами якої складений акт перевірки №199/23-1/37170007 від 31.01.2012р., в якому зафіксовано порушення ТОВ «Мейкер-Одеса» п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижений податок на додану вартість у розмірі 14395 грн.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийняла податкове повідомлення-рішення від 14.02.2012р. №, яким збільшила ТОВ «Мейкер-Одеса» суму грошового зобовязання за платежем - податок на додану вартість, у сумі 14395 грн. та застосувала штрафні санкції у розмірі 959 грн.

З посиланням на п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та п.1.3, п.1.4 розділу 1 наказу ДПА України від 14.04.2011р. №213 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо порядку організації та проведення перевірок платників податків та внесення змін до наказу ДПА України від 27.05.2008р. №355», суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект», результати якої оформлено актом №199/23-1/37170007 від 31.01.2012р., оскільки позивач, у встановлений законом десятиденний строк з дня отримання запиту, а саме 05.01.2012р., надав пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язкові письмові запити органу державної податкової служби від 23.12.2011р.

Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до покладених на податкову інспекцію функцій та повноважень, передбачених ст.20 Податкового кодексу України, інспекціям не надано право на зазначення в актах перевірок висновків про нікчемність правочинів, укладених суб'єктами господарювання, при перевірці їх господарської діяльності. Укладення угоди без мети настання юридичних наслідків є ознакою фіктивного правочину, який не є нікчемним, і може бути визнаний недійсним, відповідно до ст.234 ЦК України лише в судовому порядку, в той час як податкові органи такими повноваженнями не наділені. Відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлена судом.

З урахуванням наведених законодавчих положень, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо визнання правочинів нікчемними по правовідносинам ТОВ «Мейкер-Одеса» з ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект».

Надаючи правову оцінку оскарженому податковому повідомленню-рішенню № від 14.02.2012р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість, суд першої інстанції виходив з того, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту, виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «Мейкер-Одеса» та ТОВ «ВСТК» у період, який перевірявся, укладено ряд договорів: договір транспортного експедирування від 05.04.2011р. №05/04/11, договір поставки товару від 01.04.2011р. № 1/04/11, договір на перевалку вантажів від 01.02.2011р. №01/02/2011, договір поставки товарів від 01.06.2011р. №01/06/11, на підтвердження виконання яких позивач надав первинні документи: звіти про переміщення товарів на складах, рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), копії квитанцій банку про сплату грошових коштів контрагенту позивача, заявки на перевезення вантажу, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару.

За наслідками дослідження зазначених первинних документів суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові накладні, виписані на адресу ТОВ «Мейкер-Одеса» постачальником ТОВ «ВСТК», суми ПДВ по яких віднесено позивачем до податкового кредиту, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, у звязку з тим, що ці податкові накладні підписано від імені керівника ТОВ «ВСТК» ОСОБА_1 іншою особою. До такого висновку Одеський окружний адміністративний суд дійшов враховуючи пояснення громадянки ОСОБА_1, допитаної в судовому засіданні в якості свідка, яка пояснила, що фінансово-господарською діяльністю підприємства не займалась, будь-яких бухгалтерських документів підприємства, в тому числі договорів, накладних, актів виконаних робіт, податкових накладних та рахунків, в тому числі з ТОВ «Мейкер-Одеса», не підписувала і нікого на це не уповноважувала, податкової звітності підприємства не складала, не підписувала та не здавала, розрахунковими рахунками підприємства не керувала, кредитів не отримувала, грошові кошти готівкою в банку не знімала та нікому не доручала.

За таких обставин суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи податкового органу щодо безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, по податкових накладних, виписаних ТОВ «ВСТК».

Також, суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «Мейкер-Одеса» та ПП «Антре Едвертайзінг» укладений договір транспортного експедирування від 01.02.2011р. №МО/02/01 та договір поставки товарів від 21.03.2011р. №21-03-11, на підтвердження виконання яких позивач надав первинні документи, зауважень щодо достатності та правильності оформлення яких акт перевірки не містить.

Суд першої інстанції відхилив посилання податкового органу на акт ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 31.08.2011р. №49350/7/23-513 «Про неможливість проведення документальної невиїзної перевірки субєкта господарювання ПП «Антре Едвертайзинг» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами у період березень 2011 року», зазначивши при цьому, що надані суду первинні документи по правових відносинах позивача з ПП «Антре Едвертайзінг» відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не викликають сумнівів щодо їх достовірності та підтверджують фактичне здійснення господарської операції між сторонами.

Досліджуючи господарські відносини ТОВ «Мейкер-Одеса» з ТОВ «Гражданпромспецпроект» за договором поставки від 01.06.2011р. №01072011, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем первинними документами товарності вказаного правочину. При цьому суд першої інстанції відхилив посилання податкового органу на порушення прокуратурою Одеської області кримінальної справи №63 відносно ТОВ «Гражданпромспецпроект», у звязку з ненаданням податковим органом доказів прийняття вироку суду по вказаній кримінальній справі.

З урахуванням викладених обставин та показань свідка ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Мейкер-Одеса», а саме щодо: визнання протиправними дій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача та визнання за її наслідками нікчемними правочинів по правових відносинах у фінансово-господарських операціях з ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект» та скасування податкового повідомлення-рішення в частині нарахування грошового зобовязання по взаємовідносинах ТОВ «Мейкер-Одеса» з контрагентами ПП «Антре Едвертайзінг» та ТОВ «Гражданпромспецпроект».

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року відповідач, апелянт Державна полаткова інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби, замінений на процесуального правонаступника Державну податкову інспекцію у Суворовському районі Головного управління ДФС в Одеській області.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не зявились, у звязку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Пунктом 4 частини 2 статті 187 КАС України передбачено, що в апеляційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги.

Як зазначалось вище, в апеляційній скарзі податковий орган, заявляючи вимогу про скасування постанови суду від 15.11.2012р. в повному обсязі, не зазначає у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права в частині висновків суду щодо протиправності дій ДПІ у Суворовському районі м.Одеси щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача та визнання за її наслідками нікчемними правочинів, укладених ТОВ «Мейкер-Одеса» з ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект», а тому, на підставі ч.1 ст.195 КАС України, з врахуванням положень п.4 ч.2 ст.187 Кодексу, апеляційний суд не переглядає оскаржену постанову суду в цій частині.

Таким чином, перегляду в апеляційному порядку підлягає постанова Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року в частині надання судом правової оцінки наявності правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2012р.

Апеляційний суд встановив, що спірне податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2012р. прийнято ДПІ у Суворовському районі м. Одеси на підставі акту №199/23-1/37170007 від 31.01.2012р. документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мейкер-Одеса» по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ПП «Антре Едвертайзінг» за період з 01.02.2011р. по 31.03.2011р., ТОВ «ВСТК» за період з 01.04.2011р. по 31.05.2011р., ТОВ «Гражданпромспецпроект» за період з 01.07.2011р. по 31.07.2011р., яким зафіксовано порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на дослідженні, наданих ТОВ «Мейкер-Одеса» до перевірки, первинних бухгалтерських та податкових документів щодо господарських операцій з контрагентами ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект», які податковий орган вважає такими, що не підтверджують реальність господарських правовідносин. При цьому, податковий орган, з посиланням на акти ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 15.04.2011р. №1327/23-5 «Про неможливість проведення документальної перевірки субєкта господарювання ПП «Антре Едвертайзінг» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за лютий 2011 року», від 10.08.2011р. №2034/23-513/32086932 «Про неможливість проведення документальної виїзної перевірки субєкта господарювання ПП «Антре Едвертайзінг» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за березень 2011 року», від 03.08.2011р. №1945/23-513/35179825 «Про неможливість проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ВСТК» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за квітень 2011 року», від 29.07.2011р. №1919/23-513/35179825 «Про неможливість проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ВСТК» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за травень 2011 року» та від 16.09.2011р. №2370/23-5/36502478 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гражданпромспецпроект» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за липень 2011 року», зазначає, що ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «ВСТК», ТОВ «Гражданпромспецпроект» здійснювали правові взаємовідносини з ТОВ «Мейкер-Одеса» без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків.

Апеляційний суд зазначає, що вимоги апеляційної скарги податкового органу обгрунтовані доводами, яким Одеським окружним адміністративним судом надано правову оцінку, та не містять заперечень щодо встановлених судом першої інстанції фактичних обставин щодо реальності угод ТОВ «Мейкер-Одеса» з ПП «Антре Едвертайзінг» та ТОВ «Гражданпромспецпроект», їх платності, що підтверджено також матеріалами справи.

Зокрема, апеляційний суд встановив, що ТОВ «Мейкер-Одеса» до податкового кредиту за лютий-березень 2011 року віднесло суму ПДВ 4475 грн. по взаємовідносинах з ПП «Антре Едвертайзінг» щодо виконання договору транспортного експедирування від 01.02.2011р. №МО/02/01 (т.1 а.с.134-136) та договору поставки товарів від 21.03.2011р. №21-03-11 (т.1 а.с.160-162) на підставі виписаних вказаним постачальником податкових накладних: №248 від 15.02.2011р. (транспортні послуги) на суму 3750 грн. (в т.ч. ПДВ 625 грн.), №263 від 17.02.2011р. (транспортні послуги) на суму 1500 грн. (в т.ч. ПДВ 250 грн.), №179 від 25.03.2011р. (транспортні послуги) на суму 9800 грн. (в т.ч. ПДВ 1633,33 грн.), №252 від 28.03.2011р. (транспортні послуги) на суму 5700 грн. (в т.ч. ПДВ 950 грн.), №183 від 25.03.2011р. (поставка зварювальних шпильок) на суму 1220 грн. (в т.ч. ПДВ 203,33 грн.), №277 від 31.03.2011р. (поставка зварювальних шпильок) на суму 4880 грн. (в т.ч. ПДВ 813,33 грн.).

В підтвердження виконання умов вказаних договорів та здійснення розрахунків за ними позивач надав: акти виконаних робіт №МО/02/01 від 15.02.2011р., №МО/02/02 від 17.02.2011р., №МО/01/03 від 25.03.2011р., №МО/02/03 від 28.03.2011р.; видаткові накладні №1/03/МО від 25.03.2011р., №2/03/МО від 31.03.2011р.; платіжні доручення: №212 від 28.02.2011р. на суму 3750 грн., №214 від 28.02.2011р. на суму 1500 грн., №245 від 28.03.2011р. на суму 15500 грн., №266 від 28.03.2011р. на суму 6100 грн.; рахунки-фактури; товарно-транспортні накладні; заявки на перевезення товару.

До податкового кредиту за липень 2011 року ТОВ «Мейкер-Одеса» віднесло суму ПДВ 3833 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Гражданпромспецпроект» щодо виконання договору поставки від 01.07.2011р. №01072011 (т.1 а.с.172) на підставі виписаних вказаним постачальником податкових накладних №11076 від 11.07.2011р. на суму 3104,94 грн. (в т.ч. ПДВ 517,49 грн.) та №18079 від 18.07.2011р. на суму 19891,20 грн. (в т.ч. ПДВ 3315,20 грн.).

В підтвердження виконання умов вказаного договору та здійснення розрахунків за ним позивач надав: видаткові накладні №11076 від 11.07.2011р. та №151 від 29.07.2011р.; рахунок-фактуру; товарно-транспортні накладні; платіжне доручення №402 від 18.07.2011р. на суму 19891,20 грн. На кінець перевіряємого періоду кредиторська заборгованість по розрахунках з ТОВ «Гражданпромспецпроект» складала 3104,94 грн.

Наявність договорів та первинних документів, що підтверджують їх виконання, зафіксовано актом перевірки, зауважень до них в акті перевірки перевіряючими не зазначено.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а тому ці документи підтверджують здійснення господарських операцій між ТОВ «Мейкер-Одеса» та ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «Гражданпромспецпроект».

Актом перевірки не зафіксовано, що на момент її проведення позивач не надав податкових накладних по господарських операціях з ПП «Антре Едвертайзінг» і ТОВ «Гражданпромспецпроект», або надав податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання податкового органу в апеляційній скарзі на здійснення безтоварних господарських операцій ПП «Антре Едвертайзінг» і ТОВ «Гражданпромспецпроект» з метою надання податкової вигоди третім особам, оскільки таку інформацію взято податковим органом з актів ДПІ у Приморському районі м.Одеси, без самостійної перевірки зазначених в них обставин і без жодного цьому документального підтвердження. Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань у платника податків в залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ТОВ «Мейкер-Одеса» довело виконання всіх зобов'язань за договорами, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої стаття 71 КАС України, податковиий орган не представив, реальність виконання господарських операцій з ПП «Антре Едвертайзінг» і ТОВ «Гражданпромспецпроект», на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростував.

За таких обставин апеляційна скарга податкового органу є необґрунтованою та такою, що не може бути задоволена.

ТОВ «Мейкер-Одеса» вимоги своєї апеляційної скарги обґрунтовує помилковістю висновків суду першої інстанції щодо відсутності у товариства обєктів оподаткування податком на додану вартість, які виникли при здійсненні господарських операцій з контрагентом ТОВ «ВСТК».

Матеріалами справи підтверджено, що у 2011 році ТОВ «Мейкер-Одеса» уклало ряд договорів з ТОВ «ВСТК»:

- договір на перевалку вантажів від 01.02.2011р. №01/02/2011, за умовами якого ТОВ «ВСТК», як виконавець, здійснює завантаження-розвантаження вантажів ТОВ «Мейкер-Одеса», як замовника, а також надає інші допоміжні послуги; (т.1 а.с.189-190)

- договір поставки від 01.04.2011р. №01/04/11, за умовами якого ТОВ «ВСТК», як постачальник, зобовязується поставити, а ТОВ «Мейкер-Одеса», як покупець, зобовязується прийняти та оплатити товар згідно Додатків, які є невідємною частиною вказаного договору; (т.1 а.с.95-98)

- договір транспортного експедирування від 05.04.2011р. №05/04/11, за умовами якого ТОВ «Мейкер-Одеса» (Клієнт) доручає, а ТОВ «ВСТК» (Експедитор) бере на себе зобовязання за плату і за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиційне обслуговування, а також інші послуги, повязанні з перевезенням вантажів автомобільним транспортом по території України. (т.1 а.с.71-73)

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «ВСТК», включені позивачем до складу податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість квітня-травня 2011 року і відображені в Реєстрі отриманих податкових накладних відповідних періодів.

Апеляційний суд встановив, що вказані договори і податкові накладні та інші первинні документи, надані позивачем в підтвердження реальності господарських операцій, від імені ТОВ «ВСТК» підписано ОСОБА_1, яка під час розгляду справи в суді першої інстанції, у якості свідка по справі, під присягою, заперечила своє відношення до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та підписання будь-яких бухгалтерських та податкових документів ТОВ «ВСТК».

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Надання податковому органу належним чином усіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

У звязку з тим, що уповноважена посадова особа ТОВ «ВСТК» ОСОБА_1 заперечує підписання податкових накладних, за якими позивач відніс відповідні суми до складу податкового кредиту з ПДВ, апеляційний суд дійшов висновку, що такі податкові накладні не фіксують зміст фактично проведеної господарської операції, що робить ці податкові накладні недійсними в силу п.5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 21.12.2010 року № 969, чинного на час виписки податкових накладних.

Апеляційний суд зазначає, що позивач діяв без належної обачності та обережності, встановивши стосунки з особою, яка штучно створювала документообіг з метою імітації господарських операцій, що дають право на формування сум податкового кредиту. Позивач є суб'єктом господарювання, повинен знати порядок складання і оформлення первинних бухгалтерських та податкових документів, зобов'язаний вживати заходи запобігання будування схем ухилення від сплати податків за його участі.

При розгляді даної справи апеляційний суд не обмежується виключно формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України, а віддає перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів.

З урахуванням показів свідка ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов висновку, що ТОВ «Мейкер-Одеса» не доведено факту дійсності та легальності оподатковуваних господарських операцій з ТОВ «ВСТК», так як надані податковому органу податкові накладні не є такими, що дають право позивачу віднести відповідні суми до податкового кредиту.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ «Мейкер-Одеса» задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Мейкер-Одеса» та Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя В.Л.Романішин