Справа № 808/7301/14 (ДО/808/697/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2016 рокусправа № 808/7301/14 (ДО/808/697/14)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянов А.С.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 01.07.2015

відповідача-2: - ОСОБА_2 дов від 07.10.2015

відповідача-3: - ОСОБА_3 дов від 07.11.2015

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року

у справі № 808/7301/14

за позовом ОСОБА_4

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Словянського Міського відділу ГУМВС України в Донецькій області

про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Словянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.108), просив:

визнати незаконним та скасувати наказ МВС України №805 від 29.07.2014 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності;

визнати незаконним та скасувати наказ МВС України №1535 о/с від 12.08.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу;

поновити ОСОБА_4 старшого прапорщика міліції на посаді помічника дільничного інспектора Билбасівського відділення міліції Словянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району);

стягнути з відповідача 3 на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 по день винесення постанови у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю наказів МВС України № 805 від 29.07.2014 та № 1535 о/с від 12.08.2014 щодо накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з органів внутрішніх справ» через здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу, оскільки на момент звільнення ОСОБА_4 не було повідомлено, які дії були визначені як такі, що дискредитують звання рядового та начальницького складу, а також за вчинення яких дій він був звільнений, з наказом МВС України № 1535о/с від 12.08.2014 та іншими матеріалами ОСОБА_4 ознайомлений не був, при цьому жодних дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу, не вчиняв.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2015 в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що факт тривалого невиходу позивача на службу без поважних причин встановлено матеріалами службового розслідування, висновок якої затверджено 29.07.2014 Міністром внутрішніх справ України. Тривалий невихід особи рядового складу органів внутрішніх справ на службу без поважних причин в розумінні положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є порушенням службової дисципліни, за яке відповідною посадовою особою може накладатися дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому доводи позивача про його перебування у цей час або на службі, або на лікарняному, не підтверджуються жодними матеріалами справи.

Суд також встановив, що відповідачем 1 порушено порядок проведення службового розслідування щодо позивача (пояснення в рамках розслідування не відбирались, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у встановлений Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України спосіб ознайомлено не було), проте суд зазначив, що вчинення позивачем протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет. Своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено Присягу працівника внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в ОВС.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Позивач наполягає на тому, що висновок службового розслідування має бути оформлений у відповідності до положень Інструкції та відповідати її вимогам, при цьому такий висновок не може ґрунтуватись на припущеннях, а сама службова перевірка повинна відбуватись з дотриманням прав особи, щодо якої воно проводиться, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин та підтверджених доказами фактів, чого не мало місця у випадку проведення службового розслідування, за результатами якої складено висновок від 29.07.2014, який, таким чином, не відповідає приписам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції щодо порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230. Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов в постанові висновку, що службове розслідування було проведено з порушенням порядку визначеного законодавством, однак приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, поклав його в основу, чим порушив вимоги ч.3 ст.70 КАС України, за якою докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Головне управління МВС України в Донецькій області та Словянський Міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначають, що судом першої інстанції правильно визначено, що встановлені у висновку службового розслідування факти цілком відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наданими МВС України доказами та поясненнями позивача.

Так, в процесі судового розгляду справи підтверджений дослідженими доказами (пояснення ОСОБА_5 та ін.) та не спростований позивачем і його представником факт тривалого невиходу на службу з боку позивача, що в умовах ускладненої оперативної обстановки на території Донецької області є свідченням низької усвідомленості працівника міліції свого службового обов'язку, низьких бойових та морально-психологічних якостей та патріотизму ОСОБА_4 Суд першої інстанції вірно зазначив, що не повідомлення позивача про проведення службового розслідування чи не відібрання пояснень від позивача не може вважатися достатньою підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки вчинення позивачем вказаного вище вчинку є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет. Крім того, не відібрання письмових пояснень у позивача відбулося з причин його відсутності на службі і є наслідком допущеного ним вчинку.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, наказом № 10 від 13.02.1996 ОСОБА_4 прийнятий на службу до Словянського МВ УМВС України в Донецькій області інспектором ДПС відділення ДАІ міськвідділу (а. с.9).

Наказом начальника ГУ МВС України в Донецькій області від 15.07.2013 № 208 ОСОБА_4 призначено помічником дільничного інспектора міліції Билбасівського відділення міліції Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Словянськ та Словянського району) (а. с.10, 11).

Наказом МВС України від 29.07.2014 № 745 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 № 541/23073, призначеній комісії доручено провести службове розслідування за вказаним фактом (а. с.160).

29.07.2014 комісією складено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області (а. с.121-136).

У даному Висновку зафіксовані обставини, які в силу ч.3 ст.72 КАС України можуть не доказуватись перед судом, зокрема, що з 12.04.2014 на території міста Слов'янськ перебували незаконні озброєні формування, які протиставили себе органам державної влади України та захопили і насильницьким шляхом утримували протягом зазначеного періоду владу в цьому регіоні, у т.ч. озброєними представниками так званої Донецької народної республіки (ДНР) було захоплено адміністративне приміщення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, яке знаходиться за адресою: м.Слов'янськ, вул.Леніна, 30.

Місто Слов'янськ звільнено від незаконних збройних формувань 05.07.2014.

Як вказано у Висновку, розслідуванням виявлено непоодинокі випадки порушень службової дисципліни, що виразилось у невиході окремих працівників Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, що підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами та поясненнями опитаної у ході проведення службового розслідування в. о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_6 (а. с.124, 153-157).

Серед працівників, які не виходили без поважних причин на службу, зазначено і помічника дільничного інспектора міліції Билбасівського відділення міліції (с.Билбасівка) Словянського МВ, старшого прапорщика ОСОБА_4

При цьому у Висновку зазначено, що опитати вказаного працівника із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалось через його відсутність за місцем проходження служби та відсутність з ним будь-якого звязку, що підтверджується відповідними актами (а. с.125).

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.91 № 382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_4 слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

29.07.2014 наказом МВС України № 805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій області та Луганській областях» з посиланням на вищевказані норми, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу, ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а. с.142-151).

12.08.2014 наказом МВС України № 1535о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_4 звільнено з ОВС у запас (із поставленням на військовий облік) за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а. с.158).

22.09.2014 ОСОБА_4 ознайомлений з наказом № 1535о/с від 12.08.2014 про звільнення з ОВС у запас. Вислуга років позивача станом на 12.08.2014 у календарному обчисленні складає 20 років 06 місяців 07 днів, у пільговому - 20 років 06 місяців 07 днів (наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 05.09.2014 № 333о/с - а. с.14, 20).

Згідно довідки Словянського МВ № 15/12068 від 30.09.2015 грошове забезпечення ОСОБА_4 за червень та липень 2014 року разом складає 5202,07 грн., середнє грошове забезпечення на час звільнення за останні два місяці складало 2601,03 грн. (а. с.159).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Предметом спору в межах даної справи є правомірність наказів субєкта владних повноважень МВС України - № 805 від 29.07.2014 та №1535 о/с від 12.08.2014 в частині притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за скоєння вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Наявність повноважень у Міністра внутрішніх справ України щодо прийняття наказу на звільнення з ОВС позивачем не заперечується.

Стосовно ж наявності законних підстав для прийняття наказу № 805 від 29.07.2014 і, як наслідок, наказу № 1535о/с від 12.08.2014 в частинах, які стосуються позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проходження служби працівниками органів внутрішніх справ регулюються спеціальними нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.90 № 565-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про міліцію» № 565-XII працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Згідно п.23 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.06 № 3460-IV, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, у виді звільнення.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема: забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту.

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У відповідності до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Види дисциплінарних стягнень визначені статтею 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», у тому числі, звільнення з органів внутрішніх справ. Статтею 14 Дисциплінарного статуту - визначений порядок їх накладення.

Так, про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Згідно положень цієї статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Розділ VII Положення про проходження служби визначає порядок та підстави для звільнення зі служби.

Так, згідно п.62 даного розділу звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Підстави для звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі, за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

Відповідно до пункту 66 вказаного Положення, визначеного в якості підстави для звільнення ОСОБА_7, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Таким чином, звільнення за порушення дисципліни та звільнення за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремими підставами для звільнення особи з ОВС.

І для застосування звільнення на підставі ст.66 Положення про проходження служби необхідною умовою є встановлення особою, яка звільняється, вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

При цьому визначення «вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу» ОВС у чинному законодавстві не наведено.

Разом з тим, у спірних наказах зазначається про порушення позивачем ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.91 № 382, що стали підставою для звільнення ОСОБА_4, згідно яких:

- у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян (ч.3 ст.3 Закону № 565-XII);

- міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування;

- кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань (з Присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.91 № 382).

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Наявність такого проступку повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Отже, обов'язок доведення наявності законних підстав для прийняття спірних наказів у даному випадку покладається на орган внутрішніх справ, який прийняв рішення щодо притягнення працівника до відповідальності у вигляді звільнення.

При цьому згідно ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що фактично підставою для звільнення слугували матеріали службового розслідування, якими зафіксовано, що позивач в порушення Присяги працівника ОВС був відсутнім на службі без поважних причин, що свідчить про здійснення останнім вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу.

За правилами ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Наказом МВС України 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до сказаної Інструкції:

- Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС (осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) (п.3.1, п.1.2 Інструкції № 230);

- службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником (п.5.1 Інструкції № 230);

- підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин (п.8.1 Інструкції № 230);

- якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (п.5.4 Інструкції №230).

При цьому згідно п.п.6.3.6 п.6.3 Інструкції № 230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, у Висновку службового розслідування від 29.07.2014 зафіксовано, що опитати працівників, зокрема і ОСОБА_4, з зазначених питань (з питання причин відсутності не виходу на службу) у ході проведення службового розслідування не вдалось через їх відсутність за місцем проходження служби та відсутність з ним будь-якого зв'язку (а. с.125).

Доказів на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого проступку, вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, викладених у Висновку службового розслідування від 29.07.2014, до суду не надано.

Отже наведене свідчить про недотримання приписів Інструкції № 230 при проведенні службового розслідування і, як наслідок, у Висновку службового розслідування від 29.07.2014 встановлений факт невиходу ОСОБА_4 на службу з 12.04.2014 без зясування та встановлення причин такого не виходу.

Одночасно слід зазначити, що без зясування та встановлення причин такого не виходу позивачем на службу, висновок про те, що відсутність на службі ОСОБА_4 повязана з дискредитацією звання осіб рядового та начальницького складу, а не з будь-якими іншими причинами, є помилковим.

Така позиція узгоджується і з приписами п.8.3 Інструкції № 230, згідно якого в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у звязку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного звязку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції послався, в тому числі, на пояснення начальника Билбасівського селищного відділення міліції Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8, згідно яких з 12.04.2014 по 21.05.2014 «весь личный состав находился на работе и выполнял свои функциональные обязанности, за исключением Бакуменко, который находился в очередном отпуске. Находясь в Беларусии мне позвонил……и сообщил что Скрыпник находится на стационарном лечении в больнице г.Краматорск, так как у него проблемы с сердцем и ногой, это было 26.05.2014. После того я вернулся в ОСОБА_1. Скрыпника я не видел. В десятых числах июля Скрыпник звонил мне с незнакомого номера и сказал, что он находится в г.Суммы на лечении. Каких-либо документов, подтверждающих его заболевание у меня нет. Весь остальной подчиненный мне личный состав находился на работе» (а. с.137-140).

Проте, зазначені пояснення ОСОБА_8 носять суперечливий характер і тому не можуть слугувати беззаперечним доказом неявки позивача на службу без поважних причин і тим більш доказом того, що така неявка була саме наслідком вчинку, що дискредитує осіб рядового та начальницького складу.

Сам по собі факт неявки особи на службу без поважних причин може свідчити лише про порушення такою особою службової дисципліни, що, як зазначено вище, є окремою підставою для звільнення (як крайнього заходу дисциплінарного впливу).

З цього приводу Верховним Судом України сформована правова позиція в постанові від 15.12.2105 (справа № 21-3844а15), яка прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, і виходячи з приписів ч.1 ст. 2442 КАС України, враховується при винесенні рішення у даній справі.

Так, Верховним Судом України зазначено, що системний аналіз норм матеріально права, свідчить про те, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

В даному випадку невихід позивача на службу без поважних причин, що стало підставою для його звільнення, не містить ознак такого проступку, а підпадає під поняття порушення службової дисципліни, за яке може бути накладене дисциплінарне стягнення відповідно до статті 12 Статуту.

Отже, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, не підвереджують обґрунтованості викладеної у Висновку службового розслідування інформації стосовно здійснення позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, внаслідок його невиходу на службу.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про протиправність наказів Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та №1535о/с від 12.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ і, як наслідок, про їх скасування.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

З метою поновлення порушених прав позивача апеляційний суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги про поновлення на службі шляхом поновлення ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ з огляду на зміст наказів про його прийняття на службу та звільнення з органів внутрішніх справ України (а. с.149, 158).

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача-3 на користь ОСОБА_4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 по день винесення постанови у справі апеляційний суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 2 вказаного Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами п.5, абз.1 п.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже для відновлення порушених прав позивача відповідач-3 Словянський міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області має бути зобовязаний нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 по 01.02.2016, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати та з відрахуванням всіх обовязкових податків, платежів та зборів.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалено судове рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.94, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 808/7301/14 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу.

Поновити ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ України.

Зобов'язати Слов'янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 по 01.02.2016.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко