Справа № 461/4046/15-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Справа № 876/8863/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м.Львова від 29 липня 2015 року в адміністративній справі № 461/7046/15-а за позовом головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до головного територіального управління юстиції у Львівській області, управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року позивач звернувся до Галицького районного суду м.Львова із зазначеним позовом, у якому просив визнати протиправними дії державного виконавця при винесенні постанови ВП № 47771883 від 08.06.2015 р. про відкриття виконавчого провадження та скасувати вказану постанову.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що виконавче провадження відкрито з порушеннням норм матеріального та процесуального права і не підвідомче відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Львівської області. Крім того, головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не є належним боржником у провадженні, а постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає резолютивній постанові суду.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 29 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржило головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУ ПФУ у Львівській області), яке вважає, що судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповністю досліджені та з'ясовані всі обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тими ж обставинами й аргументами, що й позовні вимоги та просить скасувати постанову суду першої інстанції і винести рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговорив-ши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ця апеляційна скарга є безпідставна і не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 606-XIV) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (стаття 25 цього ж Закону).

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, на підставі виконавчого листа № 2а-232/11, виданого 02.06.2015 р. Галицьким районним судом м.Львова, про зобов'язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії в користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 відповідно до наказу Міністра оборони України № 377 від 28.07.2008 р. «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України)» і наукових установ Збройних сил України, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області 08.06.2015 р. винесено постанову ВП № 47771883 про відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дер-жавний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв у відповідності до вимог Закону № 606-XIV і підставно відкрив виконавче провадження, оскільки за формою та змістом виконавчий лист відповідає вимогам статті 18 Закону № 606-XIV.

Крім того, боржником за цим виконавчим листом вказане головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке є територіальним підрозділом Пенсійного фонду України, як центрального органу виконавчої влади, тому, відповідно до частини другої статті 21 Закону № 606-XIV, виконання таких рішень покладається на відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Постанова про відкриття виконавчого провадження повністю відповідає резолютивній частині постанові суду, а допущені описки можна виправити у порядку визначеному законом.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Статтею 18 Закону № 606-XIV визначено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені, зокрема, дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону № 606-XIV дані номери зазначаються у виконавчому листі лише якщо вони відомі суду; вони сприяють ідентифікації сторін виконавчого провадження, але, їх незазначення ніяк не впливає на законність виконавчого листа та права сторін. При необхідності даний недолік може бути усунутий державним виконавцем у виконавчому провадженні (стаття 5 Закону № 606-XIV).

Статтею 259 КАС України передбачено, що виконавчий лист має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Також передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Проте, головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, посилаючись на численні порушення при видачі виконавчого документа, відповідно до статті 259 КАС України, не зверталось до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зупинення стягнення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що є безпідставними і такими, що не підтверджуються жодними беззаперечними доказами покликання позивача на те, що виконавчий лист виданий з порушенням норм, визначених Законом № 606-XIV.

Відповідно до частини другої статті 21 Закону № 606-XIV на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, зокрема, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади.

Пенсійний фонд України, відповідно до пунктів 1, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 р. № 1261, є центральним органом виконавчої влади і здійснює свої повноваження безпосе-редньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автоном-ній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Таким чином, державним виконавцем дотримано вимог Закону № 606-XIV щодо підвідомчості виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оспорювана постанова ВП № 47771883 від 08.06.2015 р. про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем у межах його повноважень та у відповідності із законом.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 29 липня 2015 року в адміністративній справі № 461/7046/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді О.М.Довополов

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 15 лютого 2016 року.