Справа № 810/4967/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 року Справа № 810/4967/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДАГРОСЕРВІС" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОДАГРОСЕРВІС" звернулось до суду з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 15.09.2015 № 2122-25, згідно з якою податковий орган вимагає від позивача сплати боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у загальній сумі 140436,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сума грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, була визначена ним неправильно та підлягає перерахунку у зв'язку з тим, що при визначенні суми податку позивач не врахував вимоги підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України і це призвело до завищення суми податку, який підлягає сплаті до бюджетук. Таким чином, на думку позивача, вимога податкового органу про сплату боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач позову не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що податкова вимога є правомірною, підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОДАГРОСЕРВІС" є юридичною особою, що зареєстрована 14.11.1994 (запис в ЄДР від 05.08.2014 № 0000187), як платник податків перебуває на обліку в Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У березні 20105 року ТОВ "ПРОДАГРОСЕРВІС" подало до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік (від 19.03.2015 № ), в якій самостійно визначило грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно у загальній сумі 914462,22 грн. зі сплатою щоквартально 228615,56 грн.

Під час судового розгляду суд встановив, що позивач в установлений законом строк не сплатив у повному обсязі суму визначеного грошового зобов'язання, сума податкового боргу позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, станом на вересень 2015 року становила 118816,77 грн.

У вересні 2015 року Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сформувала і надіслала на адресу позивача податкову вимогу від 15.09.2015 № 2122-25, згідно з якою вимагала від позивача сплати податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями у загальній сумі 140436,70 грн., з яких:

3756,27 грн. - з податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (3756,27 грн. - за основним платежем; 175,31 грн. - пеня);

118816,77 грн. - з податку на нерухоме майно (за основним платежем);

17863,71 грн. - з податку на додану вартість (пеня).

Під час судового розгляду позивач заявив, що не оспорює податкову вимогу в частині сплати податкового боргу з податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення та з податку на додану вартість.

Позивач усно заявив суду, що предметом спору є лише вимога в частині спонукання позивача до сплати податкового боргу з податку на нерухоме майно. Письмової заяви з уточненням позовних вимог позивач до суду не подавав.

З приводу визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно позивач пояснив, що він самостійно визначив суму податку в податковій декларації, однак, на його думку, сума податку має бути меншою, адже при визначенні податкового зобов'язання він не врахував вимог підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. За твердженням позивача частина належних йому приміщень використовується під кінотеатр, ця частина не відноситься до об'єктів нежитлової нерухомості і не є окремою будівлею, що не дозволяє ідентифікувати територію кінотеатру як об'єкт нежитлової нерухомості, тому сума податку підлягає коригуванню.

Позивач також пояснив, що не подавав до податкового органу уточнюючої податкової декларації, оскільки це мало б наслідком проведення податкової перевірки.

На думку позивача, сума грошового зобов'язання, визначена ним у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік (від 19.03.2015 № ), не може вважатися узгодженим грошовим зобов'язанням з наведених мотивів, тому податковий орган неправомірно сформував і надіслав йому податкову вимогу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

В силу положень пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктами 59.1 та 59.4 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач самостійно визначив суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з якою ж і не погоджується, уточнюючих податкових декларацій до податкового органу не подавав. Таким чином, це податкове зобов'язання є узгодженим в силу закону і не підлягає оскарженню. Це означає, що податковий орган правомірно сформував і надіслав позивачу податкову вимогу про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог і вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Позивач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 25 січня 2016 р.