Справа № 804/7650/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2016 рокусправа № 804/7650/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до суду в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ від 28.04.2015 № 35-о, поновити на роботі на посаді, де функціональні обов'язки відповідають посаді, з якої її було звільнено, стягнути моральну шкоду у розмірі 38929,56 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що при звільненні позивача згідно з п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідач не врахував її переважне право на залишення на роботі, стаж роботи в Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції та її кваліфікацію. Крім того, адміністрація інспекції мала запропонувати їй місце в тому самому відділі, де позивач працювала до реорганізації, а звільнення позивача з роботи саме на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України є незаконним. Зазначає, що Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України за наявності порушень з боку адміністрації підписав протокол без заперечень, чим порушив право позивача на працю.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити її вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що судом проігнорував те, що ст. 1 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів правці та інших громадян похилого віку в Україні» № 3721 передбачено те, що держава гарантує кожному громадянину похилого віку реалізацію права на працю відповідно до професійної підготовки, трудових навичок. Вказує, що попередження відповідно до ст. 492 КЗпП про майбутнє вивільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників, пов'язаним із реорганізацією не отримувала.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представники Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції просили відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» від 06.08.2014 № 311 було визначено територіальні органи Державної фіскальної служби, які утворюються шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком, зокрема, по Дніпропетровській області створено Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, яка утворюється шляхом приєднання Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

У зв'язку з реорганізацією інспекції, ОСОБА_1 27.02.2015 було попереджено про наступне вивільнення, позивача попереджено про переведення на іншу посаду, у зв'язку з реорганізацією Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області або наступне звільнення із займаної посади 27 квітня 2015 року згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України, вказане попередження особисто підписано позивачем без зауважень.

За новим штатним розписом Нікопольської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 19.02.2015, відділ в якому працювала позивач до реорганізації було скорочено на одну штатну одиницю.

Відповідно до Додатку до попередження про наступне вивільнення, ОСОБА_1 було запропоновано 9 наявних вакантних посад, які відповідали за своїми кваліфікаційними вимогами її освіті та стажу роботи.

Після виходу позивача з лікарняного 28.04.2015 та відмови її від запропонованих вакантних посад, враховуючи попередження про наступне вивільнення від 27.02.2015, Нікопольською ОДПІ було винесено наказ від 28.04.2015 № 35-о, за яким звільнено ОСОБА_1 згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до частини 6 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору, зокрема, є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З аналізу вищевказаних норм трудового законодавства вбачається, що обов'язковими умовами, які покладаються на роботодавця при наступному вивільненні працівника є його попередження не пізніше ніж за два місяці та при звільненні у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці пропонування працівникові іншої роботи на тому самому підприємстві, в установі, організації.

ОСОБА_1 було попереджено про наступне вивільнення 27.02.2015, а також, після виходу з лікарняного, позивачеві було запропоновано 9 наявних вакантних посад, які за своїми освітніми та кваліфікаційними вимогами та необхідному стажу роботи відповідали позивачу. Від запропонованих вакантних посад ОСОБА_1 відмовилася. Зазначені обставини свідчать про дотримання Нікопольською ОДПІ законодавчо покладеного на неї обов'язку, передбаченого ст. 49-2 КЗпП України, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що статті 42 КЗпП України стосуються лише тих випадків, коли особа звільняється, в зв'язку із скороченням чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Фактично, хоч і мало місце скорочення штатної чисельності відділу, в якому працювала позивач, але останній було запропоновано 9 наявних вакантних посад по інспекції, від яких остання відмовилася, що спростовує доводи позивача в частині її переважного права на залишення на роботі, у зв'язку з тим, що вона є особою, в сім'ї якої немає інших працівників із самостійним заробітком.

Відповідно до частини 1 статті 32 Кодексу законів про працю України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Частинами 2-4 цієї ж статті передбачено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

За таких обставин суд вірно зазначив, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його, зокрема в Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, а також допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

В зв'язку з викладеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо безпідставності доводів позивача про те, що згідно зі ст. 32 КЗпП України, ОСОБА_1 мала право відмовитися від переведення на іншу роботу, і така відмова не потрапляє під дію п. 6 ст. 36 КЗпП України, а отже звільнення її відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України є незаконним.

Відповідно до частини 1 статті 43 КЗпП України, попередня згода профспілкового органу та його обов'язкова участь у розгляді питання звільнення працівника - члена профспілкової організації здійснюється лише при розірванні трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу.

В спірній ситуації мало місце звільнення позивача за ч. 6 ст. 36 КЗпП України, а тому положення ст. 43 цього Кодексу на даний випадок не розповсюджуються. В зв'язку з чим спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу неправомірності дій Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, який всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України за наявності порушень з боку адміністрації підписав протокол не зазначивши заперечень, чим порушив право позивача на працю.

За таких обставин вірним є висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування наказу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 28.04.2015 № 35-о «Про звільнення ОСОБА_1» та поновлення позивача на роботі оскільки позивача було завчасно попереджено про наступне вивільнення за два місяці, крім того остання відмовилася від запропонованих наявних вакантних посад, чим фактично зробила власне волевиявлення щодо припинення роботи, що свідчить про дотримання відповідачем обов'язкових умов передбачених чинним трудовим законодавством при звільнення працівника з займаної посади.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, вірно встановив фактичні обставини справи та дав їм правову оцінку, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, що не може бути підставою для скасування судового рішення та задоволення позовних вимог.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 19 лютого 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова