Справа № 812/878/15
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кисельова Є.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року справа №812/878/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015р. у справі №812/878/15 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», в якому просив стягнути адміністративно-господарську санкцію за 2013 рік в сумі 3774149,60 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 82653,52 грн., всього 3856803,12 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що чинне законодавство не передбачає звільнення роботодавця від обовязку сплачувати штрафні санкції до відділення Фонду на підставі статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки вказана норма не становить відповідний обовязок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких інвалід не працює на підприємстві.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Від апелянта надійшла заява про розгляд справи без участі представника Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» є юридичною особою та знаходиться на обліку в Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

Згідно поданого відповідачем ОСОБА_2 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік в ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» мало бути працевлаштовано 672 інваліди, але працювало 620 інваліди, тобто не працевлаштовано 52 інваліди. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача складає 72579,80 грн.

У звязку з тим, що відповідачем не було створено 52 робочих місця для інвалідів, Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 3774149,50грн. та пеню за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 82653,52грн., що разом складає 3856803,12грн.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п.1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011р. №129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 року за №528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з п.5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п. 1.1 п. 5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII (далі Закон №875-XII).

Статтею 18 Закону №875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вимогами статті 18-1 Закону №875-XII пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 Закону №875-XII, встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Після самостійного розрахунку кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою вищевказаної статті, здійснюється та забезпечується працевлаштування інвалідів.

Отже, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обовязку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обовязку працевлаштування інвалідів.

Луганський обласний центр зайнятості своїм листом від 20.08.2015р. №30/12-2074 підтвердив, що ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» у 2013 році подавались звіти про наявність вакансій за формою №3-ПН. Можливість надати копії вказаних документів до суду у Луганського обласного центру зайнятості відсутня, оскільки зазначені документи зберігалися у Ровеньківському міському центрі зайнятості, адміністративна будівля якого разом з усією документацією у 2014 році була захоплена невідомими особами.

Також в матеріалах справи наявні докази на підтвердження виконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 672 осіб протягом 2013 року: звіти за формою 3-ПН по кожному відокремленому підрозділу ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»; накази про працевлаштування інвалідів на підприємстві; копії роздруківок оголошень в міських засобах масової інформації «Пресса», «Вперед Ровеньки», «Ровеньковские Вести», «Народная трибуна», в яких були розміщені оголошення про наявність вакансій для осіб з обмеженими можливостями; підтвердження щоденної трансляції оголошень ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів на телеканалі «РТВ»; довідки, видані Ровеньківським міським центром зайнятості та Краснолуцьким міським центром зайнятості, про участь у ярмарках вакансій для інвалідів, проведених 24.07.2013р., 18.10.2013р., 24.07.2013р., 18.10.2013р., 27.11.2013р.; листи Перевальського районного центру занятості, Ровеньківського міського центру занятості, про те, що відокремлені підрозділи: ВП «Автобаза», ВП «Центральна збагачувальна фабрика «Комендантська» не відмовляли в працевлаштуванні інвалідам.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що протягом 2013 року для працевлаштування на ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» звертались інваліди самостійно, тобто без направлень центру зайнятості. Ті інваліди, які звертались для працевлаштування на вказаному товаристві, були відповідачем працевлаштовані, жодному інваліду не було відмовлено у працевлаштуванні, оскільки вони відповідали вимогам запропонованих посад, не було перешкод для працевлаштування за станом здоровя.

Тож відповідачем виконано встановлений законом норматив щодо створення певної кількості робочих місць.

Частиною 1 статті 20 Закону №875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина 4 статті 20 Закону №875-XII).

Згідно п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п.1.3 Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 року за №988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження.

Згідно положень статті 19 Закону №875-XII грошові кошти, які просить стягнути позивач, є штрафними санкціями. По своїй правовій природі штрафні санкції застосовуються за порушення законодавства діями чи бездіяльністю, тобто за неналежне виконання обов'язку покладеного законом.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, підприємством протягом 2013 року вживалися заходи щодо створення робочих місць для інвалідів та їх працевлаштування, шляхом звітування до центру зайнятості про наявність вакансій для інвалідів та надання оголошень в засоби масової інформації для повідомлення інвалідів про наявність вакансій на підприємстві.

Аналіз наведених норм свідчить про наявність у роботодавця обов'язку виділяти та створювати робочі місця для інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, а також повідомляти уповноважені органи про наявність вакансій (форма 3-ПН), але не займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі №21-60а10, від 20.06.2011 року у справі №21-60а11, від 04.07.2011 року у справі №21-166а11.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015р. у справі №812/878/15 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015р. у справі №812/878/15 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів Сухарьок М.Г.

ОСОБА_3

ОСОБА_4