Справа № 825/3481/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
і м е н е м У к р а ї н и
17 лютого 2016 року м. Чернігів Справа № 825/3481/15-а
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря Гайдука С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяви ОСОБА_1 від 08.02.2016 та від 17.02.2016 про прийняття додаткової постанови по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру України у Бобровицькому районі Чернігівської області, Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання свідоцтва недійсним, зобов'язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявами, в яких просить прийняти додаткову постанову по справі № 825/3481/15-а за його позовом до Відділу Держгеокадастру України у Бобровицькому районі Чернігівської області, Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області про:
- зміну порядку стягнення на його користь сплаченого судового збору в сумі 974,40 грн., а саме: не з Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, за рахунок бюджетних асигнувань, а з Державного бюджету України.
Свої заяви мотивує тим, що Чернігівським окружним адміністративним судом було виписано виконавчі листи від 12.01.2016 та 15.01.2016, які заявником направлені для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області. Однак постановами державного виконавця від 28.01.2016 та 09.02.2016 йому відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмова у прийнятті до провадження виконавчого документу), відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи обовязковість виконання постанови суду від 08.12.2015 просить його заяви задовольнити.
Заявник в судовому засіданні заяви підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник Відділу Держгеокадастру України у Бобровицькому районі Чернігівської області в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не зявився, надіслав письмові пояснення в яких просив відмовити заявнику в задоволенні його заяв, оскільки постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 в частині скасування рішення державного реєстратора від 29.05.2014 виконана. А скасування запису про формування свідоцтва на право власності не передбачено вищевказаними нормативними актами і є неможливим.
Третя особа, - ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надіслала письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні заяв про прийняття додаткової постанови, оскільки вони спонукають до зміни змісту рішення суду.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши заяви про прийняття додаткової постанови та матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні вказаних заяв необхідно відмовити, виходячи з такого.
Судом встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру України у Бобровицькому районі Чернігівської області, Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання свідоцтва недійсним, зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та, зокрема, постановлено:
Постанова набрала законної сили 05.01.2016.

На виконання вищевказаної постанови Чернігівським окружним адміністративним судом виписано виконавчий лист від 12.01.2016 № 825/3481/15-а, яким постановлено стягнути з Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області на користь ОСОБА_1, за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати в сумі 974,40 грн. (а.с. 149).

Листом від 02.02.2016 за № 07-08/28/771 Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області повідомило, що боржник по виконавчому листу від 12.01.2016 № 825/3481/15-а (Реєстраційна служба Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області) відсутній в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, не має відкритих рахунків та не обслуговується в Головному управлінні та Управліннях Казначейства Чернігівської області. У звязку з викладеним, управління повернуло документи ОСОБА_1 (а.с. 147).

08.02.2016 ОСОБА_1 звернувся із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі ВПВР УДВС ГУЮ у Чернігівській області).

Постановою державного виконавця від 09.02.2016 ВП № 50104626 заявнику було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема вказано, що наявні інші передбачені Законом України «Про виконавче провадження» обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження, а саме: згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (а.с. 148).

У звязку з наведеним ОСОБА_1 просить прийняти додаткову постанову, якою стягнути з Державного бюджету України на його користь судові витрати в сумі 974, 40 грн.

Надаючи оцінку зазначеній вимозі, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що питання про розподіл судових витрат вирішується судом під час завершення розгляду справи.

Загальне правило розподілу витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Верховна Рада України постановила, зокрема, внести зміни до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Прикінцевими положеннями вказаного Закону передбачено, що він набирає законної сили з 01.09.2015.

Таким чином відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (з 01.09.2015) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 позовні вимоги задоволено та, зокрема, стягнуто з відповідача Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 974,40 грн.

За наведених обставин, суд вважає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат діяв в межах та спосіб передбачені законодавством України, а тому заява ОСОБА_1 від 17.02.2016 щодо винесення додаткового рішення про зміну порядку стягнення судового збору, а саме: з Державного бюджету України, а не відповідача по справі, є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Також судом встановлено, що на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 заявнику 15.01.2016 було виписано виконавчий лист № 825/3481/15-а, яким постановлено боржника (Реєстраційну службу Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області) визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Наумівка, вул. Чапаєва, земельна ділянка 18, з кадастровим номером :02:000:0427 (а.с. 127).

27.01.2016 ОСОБА_1 звернувся із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі ВПВР УДВС ГУЮ у Чернігівській області).

Постановою державного виконавця від 28.01.2016 ВП № 49974942 заявнику було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема вказано, що в резолютивній частині виконавчого документа відсутні заходи примусового виконання рішення (а.с. 126).

У звязку з наведеним ОСОБА_1 просить прийняти додаткову постанову, якою визначити спосіб виконання вищевказаного рішення шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини постанови суду від 08.12.2015 в такій редакції: «зобовязати Реєстраційну службу Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області скасувати у Державному реєстрі прав запис щодо формування Свідоцтва, індексний номер 22295646 від 29.05.2014».

Надаючи оцінку зазначеній вимозі, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічні положення закріплені в постанові Пленуму Вищого адміністративного України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року № 7, в пункті 17 якої зазначено, що за правилами статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Враховуючи наведене, суд вважає, що прийняття додаткової постанови про зміну абзацу третього резолютивної частини постанови суду від 08.12.2015 шляхом зобовязання Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області скасувати у Державному реєстрі прав запис щодо формування Свідоцтва, індексний номер 22295646 від 29.05.2014 спонукає до зміни змісту вказаної постанови Чернігівського окружного адміністративного суду.

Враховуючи, що дана вимога позивачем в адміністративному позові не заявлялась та в судовому засіданні не досліджувалась, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 08.02.2016 про визначення способу виконання абзацу третього резолютивної частини постанови суду від 08.12.2015, слід відмовити.

Частиною 4 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, беручи до уваги вимоги норм чинного законодавства України, суд вважає, що в задоволенні заяв ОСОБА_1 від 08.02.2016 та від 17.02.2016 про прийняття додаткової постанови по справі за його адміністративним позовом до Відділу Держгеокадастру України у Бобровицькому районі Чернігівської області, Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання свідоцтва недійсним, зобов'язання вчинити певні дії має бути відмовлено.

Керуючись статтями 122, 157, 158-160, 165, 167, 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяв ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Бородавкіна