Справа № 815/1605/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1605/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря Мамедової С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИНІСТРА» до Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Одеської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИНІСТРА» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Одеської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2013 року №, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на 165 289 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у податкового органу не було, передбачених ст.78 Податкового кодексу України, підстав для проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ДЖИНІСТРА», результати якої оформлено актом від 28.01.2013р. Посадовими особами товариства було надано відповідачу всі необхідні первинні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» щодо придбання льону урожаю 2011 року, зауважень щодо достатності та правильності оформлення яких податковим органом не зафіксовано та в акті перевірки не відображено. Висновки ДПІ у м.Іллічівську Одеської області про недійсність правочину, укладеного між ТОВ «ДЖИНІСТРА» та ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія», є лише припущеннями перевіряючих, які не підтверджені жодним доказом.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 01 квітня 2013 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову ТОВ «ДЖИНІСТРА».

Суд першої інстанції скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Одеської області Державної податкової служби № від 13.02.2013р.

Приймаючи означене рішення, Одеський окружний адміністративний суд виходив з того, що податковий орган з посиланням на акт іншої податкової інспекції про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія», та без самостійного дослідження господарської операції, дійшов хибного висновку про безтоварність укладеного ТОВ «ДЖИНІСТРА» з ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» правочину, залишивши поза увагою первинну документацію. Встановивши реальність операції між позивачем та його контрагентом, дотримання ТОВ «ДЖИНІСТРА» вимог Податкового кодексу України, надання ним контролюючому органу первинних документів, суд дійшов висновку про правомірне формування товариством податкового кредиту та, відповідно, про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Іллічівську Одеської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та ненадання належної правової оцінки обставинам справи, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову ТОВ «ДЖИНІСТРА».

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті постанови судом не надано відповідної правової оцінки відомостям, які містяться в акті Бориспільської ОДПІ від 14.03.2012р. про неможливість проведення зустрічної звірки щодо документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення показників ПДВ в обліку ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» з підприємствами-покупцями за період з 01.10.2011р. по 31.10.2011р. Звіркою не підтверджено наявності обєктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» у підприємств-постачальників та продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям.

В судовому засіданні протокольною ухвалою колегією суддів здійснено заміну Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Одеської області Державної податкової служби на правонаступника - Державну податкову інспекцію у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 24.01.2013р. №42, відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.79 Податкового кодексу України, 27 грудня 2012 року головним державним податковим ревізором-інспектором відділу планування, організації податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю ДПІ у м.Іллічівську ОСОБА_2 проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ДЖИНІСТРА» (код за ) щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» (код за ), їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.10.2011р. по 31.10.2011р., за результатами якої складено акт перевірки №134/22-0304/35989864 від 28 січня 2013 року.

У висновках акту перевірки зазначено, що ТОВ «ДЖИНІСТРА» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія», їх вид, обсяг, якість та розрахунки у жовтні 2011 року на суму ПДВ 165 289 грн., що призвело до завищення податкового кредиту за жовтень 2011 року на суму 165 289 грн. внаслідок порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що в жовтні 2011 року ТОВ «ДЖИНІСТРА» сформовано податковий кредит за результатами здійснення господарських операцій щодо поставки товару від контрагента ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія». Встановлені з боку позивача порушення пов'язуються ДПІ у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області із відомостями про нікчемність всіх правочинів, що укладались контрагентом позивача ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія», які зазначені в акті Бориспільської ОДПІ від 14.03.2012р. №5/22-2/37222353 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення показників ПДВ з обліку ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» з підприємствами-покупцями за період з 01.10.2011р. по 31.10.2012р.

13 лютого 2013 року, на підставі акту перевірки №134/22-0304/35989864 від 28.01.2013р., ДПІ у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшила розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2011 року на суму 165 289 грн.

Задовольняючи позов ТОВ «ДЖИНІСТРА» про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявність порушень, зафіксованих актом перевірки №134/22-0304/35989864 від 28.01.2013р., а тому визначення на підставі такого акту грошових зобовязань до сплати товариству є безпідставним. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Ознаками відсутності реального характеру операції є: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо повязані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов'язкові реквізити.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2011р. між ТОВ «ДЖИНІСТРА» (покупець) та ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №005-522, за умовами якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає та оплачує Товар (льон насипом, врожаю 2011 року, походженням з України), вид, кількість, якість, ціна та вартість якого визначаються відповідно до умов цього Договору; доставка товару здійснюється на умовах СРТ - ТОВ «Галагановський елеватор».

Вказаний договір підписаний директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств.

На виконання зазначеного договору контрагентом позивача в жовтні 2014 року виписано податкові накладні №37 від 08.10.2011р. на суму 188840,37 грн. (в т.ч. ПДВ 31473,39 грн.), №41 від 10.10.2011р. на суму 103720,30 грн. (в т.ч. ПДВ 17286,72 грн.), №43 від 11.10.2011р. на суму 197389,26 грн. (в т.ч. ПДВ 32898,21 грн.), №47 від 13.10.2011р. на суму 203036,29 грн. (в т.ч. ПДВ 33839,38 грн.), №48 від 14.10.2011р. на суму 217821,94 грн. (в т.ч. ПДВ 36303,66 грн.), №49 від 16.10.2011р. на суму 80925,95 грн. (в т.ч. ПДВ 13487,66 грн.); видаткові накладні №РН-0000105 від 08.10.2011р., №РН-0000111 від 11.10.2011р., №РН-0000109 від 10.10.2011р., №РН-0000117 від 16.10.2011р., №РН-0000116 від 14.10.2011р., №РН-0000115 від 13.10.2011р.

Суми податку на додану вартість включено та відображено у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за жовтень 2011 року.

Розрахунки між сторонами договору проводилися у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №960 від 10.10.2011р., №975 від 12.10.2011р., №980 від 12.10.2011р. та №1013 від 17.10.2011р.

В акті перевірки відсутні відомості щодо того, що на момент проведення перевірки позивачем не надано до перевірки податкові накладні, або податкові накладні оформлені із порушеннями ст.201 Податкового кодексу України чи ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Слід зазначити, що жодних зауважень з приводу наданих позивачем доказів та первинних документів на обґрунтування відсутності факту виконання позивачем умов господарського договору з контрагентом відповідач ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанцій не надав.

Листом від 20.03.2013р. ТОВ «Галагановський елеватор» підтвердило, що протягом 2011 року, на підставі договору складського зберігання та надання послуг з приймання, сушки, очистки та відпуску зернових культур від 05.07.2011р. №11, воно приймало на зберігання від ТОВ «ДЖИНІСТРА» продукцію, в тому числі льон, партіями від різних постачальників. Кількісні та якісні показники продукції, що приймалась від позивача, відображались згідно з положеннями договору у реєстрах (документах внутрішнього призначення), які наявні в матеріалах справи.

Як свідчать матеріали справи, придбаний у ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» товар позивач реалізував іншим суб'єктам господарювання, зокрема, ПП «ОККО-НАФТОПРОДУКТ» (договір купівлі-продажу №25 від 12.10.2011р.) та ДП «Київхліб» «Хлібокомбінат №11» (договір купівлі-продажу №32 від 28.11.2011р.).

ТОВ «ДЖИНІСТРА» доведено, що при укладенні договору воно переконалося у тому, що підприємство-контрагент ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, а також зареєстроване як платник податку на додану вартість і мало право на видачу податкових накладних.

Позивачем, також, доведено, що зазначений вище договір не був ані удаваним, ані фіктивним, має економічний ефект, що підтверджується первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. В матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані докази та факти, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін, та що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначеного договору. Зазначений договір спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, виконаний сторонами в повному обсязі та відповідає положенням цивільного, господарського і податкового законодавства. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наявність як у позивача, так і у суб'єкта господарювання, з яким позивач мав господарські відносини, реальної ділової мети, пов'язаної зі здійсненням зазначених господарських операцій і отриманням прибутку (доходу).

Ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено жодного фактичного порушення саме позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту, яке б позбавляло його права на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія».

Висновки ДПІ у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області щодо встановлених порушень з боку ТОВ «ДЖИНІСТРА» базуються лише на висновках акту Бориспільської ОДПІ від 14.03.2012р. про неможливість проведення зустрічної звірки щодо документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення показників ПДВ в обліку ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» з підприємствами-покупцями за період з 01.10.2011р. по 31.10.2011р. Зазначений акт в матеріалах справи відсутній, а у витягах з цього акту, зазначених в акті перевірки №134/22-0304/35989864 від 28.01.2013р., міститься лише цитування норми цивільного законодавства, якими регламентовані види недійсних правочинів, їх ознаки, порядок визнання недійсними правочинів тощо, однак не наведено жодних доводів, які б свідчили про недотримання ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» зазначених норм під час укладання відповідних правочинів. Тобто, відповідачем не доведено, в чому саме полягали встановлені щодо ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» порушення, а відтак, на думку колегії суддів, протиправними також є аналогічні висновки стосовно ТОВ «ДЖИНІСТРА».

Податковий орган обмежився посиланням на акт перевірки іншої податкової інспекції іншого контрагента та, без самостійного дослідження господарської операції позивача з його контрагентом, дійшов висновку про безтоварність укладеного правочину, залишивши поза увагою первинну документацію.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Оскільки встановлено, що договір з контрагентом ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія» укладено ТОВ «ДЖИНІСТРА» у письмовій формі, виконання вказаного договору підтверджено первинними документами, тому суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсним не визнавався, а отже є чинним.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на нікчемність правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «Аграрна Торгівельна Компанія», суб'єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження товарності зазначеного правочину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2013 року №.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2013 року за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИНІСТРА» до Державної податкової інспекції у у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2013 року № залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Романішин В.Л.

Суддя: Єщенко О.В.