Справа № 750/1575/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1575/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2015 року у справі адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалід 2 групи має право на перерахунок та виплату пенсії з розрахунку не менше 8 мінімальних пенсій за віком в розмірі, встановленому відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідачем вказані виплати здійснюються в значно нижчому розмірі, а тому просить зобов'язати відповідача здійснити відповідний перерахунок зазначених соціальних виплат відповідності до вимог вказаного вище Закону.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Крім цього, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції позивачем пропущено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та має 2 групу інвалідності, захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, тобто має право на отримання основної та додаткової пенсій відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо здійснення вказаних соціальних виплат у нижчому, ніж визначено Законом, розмірі, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла до 01.01.2015 року), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам IІ групи - у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 цього Закону (в редакції, що діяла до 01.01.2015 року) було визначено, що державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року установлено, що норми і положення статті 50 та статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Таким чином, після набрання чинності вказаним законом застосуванню підлягають вказані положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням зазначених змін.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для перерахунку та виплати пенсії основної державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком (що розраховується з прожиткового мінімуму) позивачу немає підстав, оскільки відповідачем пенсія позивачу правомірно виплачується відповідно до ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діють у редакції з 01.01.2015 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 245, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 18.02.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.