Справа № 359/8450/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/8450/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чирка С.С.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо припинення виплати пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання неправомірними та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії, починаючи з дати припинення її виплати з 01.04.2015 та на весь час інвалідності, встановленої органом МСЕК довічно.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працює в Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області. З 01.10.2004 їй встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання довічно. У зв'язку з цим, позивач отримує пенсію по інвалідності на загальних підставах у розмірі 1 049 грн.

01.04.2015 Управлінням Пенсійного фонду України у м. Борисполі та Бориспільському районі Київської області виплату пенсії позивачу було припинено.

25.06.2015 позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.04.2015 - довічно. Однак, 24.07.2015 отримала відповідь про те, що оскільки вона працює в державній установі, виплату пенсії припинено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на поновлення виплати пенсії як інваліду ІІІ групи загального захворювання, в матеріалах адміністративної справи міститься лист, в якому відповідач відмовив ОСОБА_2 в поновленні виплати пенсії, у такий спосіб порушив право позивача

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VIII), у абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується».

Аналогічні зміни внесено до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 (далі - Закон № 911-VIII) абзаци 2 та 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Аналогічні зміни внесено до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», то, відповідно до Закону № 213-VIII та Закону № 911-VIII, в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року виплата пенсії позивачу не здійснюється. Відповідач, припинивши з 01.04.2015 виплату пенсії позивачу діяв відповідно до вимог закону, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.01.2016 по справі № 233/3637/15-а.

Суд першої інстанції, посилаючись в оскаржуваному рішенні на ст. 22 Конституції України, яка передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, перебрав на себе повноваження Конституційного суду України щодо вирішення питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З аналізу наведеної норми вбачається, що у випадку прийняття рішення на користь суб'єкта владних повноважень, такий вид судових витрат як судовий збір розподілу не підлягає та на користь суб'єкта владних повноважень не стягується.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Борисполі та Бориспільському районі задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.