Справа № 813/3711/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Справа № 876/10740/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року по справі за позовом державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» до управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправними розрахунків,-

В С Т А Н О В И В :

державне підприємство «Дашавський завод композиційних матеріалів» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської в якому просило визнати протиправними розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій для відшкодування Пенсійному Фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за квітень і травень 2015 року, надані управлінням Пенсійного фонду України у м. Стрию та Стрийському районі супровідними листами від 08.04.2015 року №3758/04-40 на суму 51242,82 грн. та від 13.05.2015 року №4649/04-40 на суму 46708,12 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державне підприємство «Дашавський завод композиційних матеріалів» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що в позовній заяві ДП «ДЗКМ» обґрунтувало неправильність Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за квітень-травень 2015 року ПФУ. Розрахунки повинні бути виконані ПФУ у відповідності до Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зокрема в частині 4 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка встановлює право працівників на пенсію за віком на пільгових умовах, є посилання на статтю 100 цього Закону, «порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (01.01.1992 року), на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону», в якій деталізовано вимоги раніше діючого законодавства (до 01.01.1992 року).

Тому, апелянт вважає, що якщо особа працювала в шкідливих умовах праці до 01.01.1992 року, то пільгову пенсію призначають керуючись статтями 13 та 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; що, якщо особа працювала в шкідливих умовах праці до і після 01.01.1992 року, то пенсію призначають керуючись також статтями 13 та 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; що, якщо особа працювала в шкідливих умовах праці тільки після 01.01.1992 року, а до цієї дати не працювала в цих умовах, то тоді пільгову пенсію призначають керуючись статтею 13.

Тому апелянт вважає, твердження суду першої інстанції, що особам, які працювали в шкідливих умовах праці до і після 01.01.1992 року пільгові пенсії ПФУ призначає відповідно до статті 13 є некоректне.

Пільгові пенсії особам призначаються за наявності умов зазначених в статтях Закону України «Про пенсійне забезпечення», в яких викладені ці умови (наприклад, стаття 13, стаття 100 та інші).

Також апелянт зазначає, що підприємства не приймають участі в процедурі ПФУ призначення пільгових пенсій, а перший раз дізнаються про таку тему взагалі в момент отримання ними від ПФУ Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

За період роботи особи в шкідливих умовах до 01.01.1992 року підприємства пільгових пенсій не відшкодовують, а відшкодовують їх за період роботи після 01.01.1992 року.

Апелянт вважає, що розрахунок ПФУ виконало неправильно, а саме, не враховано те, що ці особи працювали в шкідливих умовах після 1 січня 1992 року період, який був меншим повного стажу для призначення пільгових пенсій (10 років - чоловіки, 7,5 років - жінки). Згідно з чинним законодавством, фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій повинні розраховуватись, виходячи з частки стажу роботи працівника в шкідливих умовах, отриманого після 1 січня 1992 року, в повному стажі для призначення пільгової пенсії, що є порушенням статтей 13 і 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно довідок про трудовий стаж особи працювали в шкідливих умовах і до і після 01.01.1992року, причому частина працівників набула необхідний повний стаж для призначення пільгової пенсії (чоловіки -10 років, жінки -7,5 років) до 1.01.1992 року.

ДП «ДЗКМ» розрахувало відшкодування пільгових пенсій за квітень-травень 2015 року відповідно до букви чинного законодавства з урахуванням частки відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в залежності від стажу роботи особи в шкідливих умовах після 01.01.1992 року в повному стажі для призначення пільгової пенсії (10 років - чоловіки, 7,5 років жінки), згідно якого сума відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій підприємством має бути 60 438,14 грн., а не 97 950,94 грн., як розрахувало Управління Пенсійного фонду.

Отже, підприємство повинно відшкодовувати тільки ту частину витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, яка стосується періоду роботи особи після 01.01.1992 року. Тому частка відшкодування пільгових пенсій підприємством повинна бути значно менша, ніж в розрахунках Управління ПФУ.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2015 року та 13.05.2015 року УПФУ в м. Стрию та Стрийському районі супровідними листами №3758/04-40 та №4649/04-40 направлено позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відшкодування сум виплати по пільгових пенсіях з квітня 2015 року та з травня 2015 року.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади. Відповідно до п. 1 ст. 2 цього Закону для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стаття 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що розмір збору по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій становить 100% від об'єкта оподаткування.

Відповідно до вимог пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (даті - список №1).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно абз. 4 підп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Відповідно до абз. 5 цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Також суд вірно зазначив, що ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Згідно з п. 1 Постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-ХІІ Закон України «Про пенсійне забезпечення» введено в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

До набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення осіб здійснювалось відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року.

Пунктом 16 цього Положення, зокрема, було визначено, за наявності якого стажу роботи та віку особи мають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому вимоги щодо атестації робочих місць за умовами праці згідно раніше діючого законодавства були відсутні.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом шостим Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (далі - Інструкція). Відповідно до п. 6.1 Інструкції, витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягають повному (100%) відшкодуванню.

Згідно з п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Згідно з п. 6.8. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується яз висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, а тому підставно задовольнив позов.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року по справі № 813/3711/15- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлений 18.02.2016 року