Справа № 2а-812/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м. Київ К/800/39956/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова протиправними та зобов'язано його провести ОСОБА_4 нарахування і виплату у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), починаючи з 20 жовтня 2010 року і до 8 липня 2011 року включно, з врахуванням положень частини 3 статті 67 Закону № 796-XII та виплачених сум.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 18 грудня 2013 року в задоволенні зазначеної заяви відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2014 року ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 18 грудня 2013 року скасовано, заяву ОСОБА_4 задоволено. Змінено спосіб виконання постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова провести виплату ОСОБА_4 державної та додаткової пенсій на стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова на користь ОСОБА_4 47473,51 гривень.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова, посилаючись на порушення норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2014 року та відмовити в задоволенні заяви.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Судом встановлено, що Сихівський районний суд міста Львова постановою від 8 липня 2011 року зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова провести ОСОБА_4 нарахування і виплату у відповідності до статей 50, 54 Закону № 796-XII державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної абзацом першим частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, починаючи з 20 жовтня 2010 року і до 8 липня 2011 року включно, з врахуванням положень частини 3 статті 67 Закону № 796-XII та виплачених сум.

16 серпня 2011 року ОСОБА_4 отримав виконавчий лист, за яким було відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 19 вересня 2011 року (ВП № 28260473) закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-810, виданого 8 липня 2011 року Сихівським районним судом міста Львова (згідно розпорядження від 5 вересня 2011 року № 165874 Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова нарахувало та виплатило пенсію, чим фактично виконало рішення суду).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року постанову Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня

2011 року залишено без змін.

15 травня 2012 року ОСОБА_4 був виданий інший виконавчий лист на виконання постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року, за яким 19 червня 2012 року було відкрито виконавче провадження.

На виконання вказаної постанови від 8 липня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова здійснило нарахування ОСОБА_4 пенсії у сумі 47473,51 гривень.

Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 30 серпня 2012 року (ВП № 33107653) закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-812, виданого 15 травня 2012 року Сихівським районним судом міста Львова (постанова Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року в частині проведення перерахунку пенсії виконана, виплата коштів буде проводитися після надходження коштів з державного бюджету).

Зазначена вище сума на час звернення ОСОБА_4 до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року не виплачена у зв'язку з ненадходженням відповідних коштів із державного бюджету.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив

з того, що така заява є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення фактично виконане.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд дійшов вірного висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова не здійснило виплату нарахованих згідно постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року сум пенсії у розмірі 47473,51 гривень, а тому помилковими є твердження суду першої інстанції, що рішення суду виконане у повному обсязі.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_4, змінивши спосіб і порядок виконання постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року, оскільки встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум грошової допомоги буде здійснена Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання ОСОБА_4 на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення пенсії у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року

№ 4901-VI переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_4 на державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-XII, прийняв постанову про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова нарахувати і виплатити пенсію у встановленому законом розмірі. Розрахунок суми належної ОСОБА_4 пенсії за спірний період судами не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити пенсію на стягнення конкретної суми такої пенсії, суд апеляційної інстанції змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами при розгляді справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_4, змінивши спосіб і порядок виконання постанови Сихівського районного суду міста Львова від 8 липня 2011 року.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 18 грудня 2013 року було відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання постанови суду першої інстанції від 8 липня 2011 року, однак з мотивами за якими суд першої інстанції дійшов до такого висновку (в зв'язку з виконанням такої в повному обсязі) колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується, виходячи із підстав зазначених вище.

Водночас помилковість мотивів відмови у задоволенні заяви не може бути підставою для скасування правильної по суті ухвали Сихівського районного суду міста Львова від 18 грудня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2014 року підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції від 18 грудня 2013 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова - задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі міста Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій - скасувати.

Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 18 грудня 2013 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.