Справа № 810/6030/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6030/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Літвіної Н.М.

Суддів: Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року у справі за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації до ОСОБА_3, третя особа - Вишгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про анулювання дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Вишгородська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про анулювання дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року у відкритті провадження було відмовлено, мотивуючи тим, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по справі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно до ч. 1 ст. 3 КАС України - справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у справі лише у випадках, прямо передбачених Конституцією чи законом України. З цього випливає, що звернення до суду є способом реалізації компетенції такого суб'єкта, а тому повинно відбуватися в межах, у спосіб та в порядку, передбаченому законом. Суб'єкт владних повноважень звертається до суду не за захистом своїх порушених прав чи інтересів, а тому що законом передбачений такий спосіб здійснення повноважень.

Для обґрунтування права на звернення до адміністративного суду в інших випадках, крім спорів між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, та спорів, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний послатися на спеціальне положення відповідного закону, яке уповноважує його звертатися до суду з позовом

Слід відзначити, що право суб'єкта владних повноважень на звернення до суду повинно бути передбачене саме законом, а не будь-яким іншим нормативним актом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є суб'єктом владних повноважень, який звернувся до суду з позовом про анулювання дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу, виданого відповідачу, оскільки останній не сплачує рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що закон не наділяє Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, повноваженнями звертатися до суду з позовами до фізичних чи юридичних осіб про анулювання ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв (окрім анулювання дозволу на експлуатацію радіоелектронних засобів мовлення у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 45 Закону України № 1770-III від 01 червня 2000 року «Про радіочастотний ресурс України»), адже ці повноваження належать безпосередньо до компетенції позивача.

Між тим, колегія суддів з висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 30 Закону - користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб'єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг, а також дозволів на експлуатацію - спеціальними користувачами, технологічними користувачами та радіоаматорами.

Частиною 3 ст. 42 Закону передбачено, що дозволи на експлуатацію у смугах радіочастот загального користування видає Державне госпрозрахункове підприємство «Український державний центр радіочастот» (УДЦР) на платній основі у порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Згідно до ст. 57 Закону - користування радіочастотним ресурсом в Україні здійснюється на платній основі. Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України встановлюється Податковим кодексом України.

Відповідно до п. п. 254.1.4 п. 254.1 ст. 254 ПК України - платниками рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі дозволу на експлуатацію РЕЗ та ВП.

Згідно до п. п. 254.5.3 п. 254.5 ст. 254 ПК України - платники рентної плати сплачують рентну плату починаючи з дати видачі дозволу на експлуатацію РЕЗ.

Отже, відповідач є платником рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент виникнення заборгованості (до моменту прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII), користувачі радіочастотного ресурсу України, сплачували збір за користування радіочастотним ресурсом України.

Згідно до абз. 1 п. п. 258.2.4 п. 258.2 ст. 258 ПК України - у разі несплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України або сплати її в неповному обсязі платниками рентної плати протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про таких платників до НКРЗІ, для вжиття до них заходів згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з зазначеним адміністративним позовом були листи Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області № 4579/10/10-08-15-02/1003 від 22 липня 2015 року та № 1111/9/10-08-15-02/743 від 10 червня 2015 року, якими позивача повідомлено, що фізична особа ОСОБА_3 не сплачує рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України з моменту отримання дозволу на експлуатацію РЕЗ НОМЕР_1 від 16 квітня 2014 року, чим порушує норми законодавства України у сфері користування радіочастотним ресурсом.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону - у разі несплати щомісячного збору протягом шести місяців відповідна ліцензія на користування радіочастотним ресурсом України, а також дозволи на експлуатацію анулюються без компенсації збитків користувачу радіочастотного ресурсу України зі стягненням суми заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до п. п. 10 п. 6 Положення про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, затвердженого Указом Президента України № 1067/2011 від 23 листопада 2011 року - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право звертатися до суду з відповідними позовними заявами в разі порушення суб'єктами господарювання, що проводять діяльність на ринку телекомунікаційних послуг та послуг поштового зв'язку, законів про телекомунікації, інформатизацію, користування радіочастотним ресурсом та поштовий зв'язок, а також з позовами про скасування державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, як суб»єкт владних повноважень, правомірно, в порядку ч. 3 ст. 58 Закону України «Про радіочастотний ресурс», звернувся до суду з адміністративним позовом про анулювання дозволу на експлуатацію РЕЗ НОМЕР_1 від 16 квітня 2014 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що позивач у адміністративному позові не ставить вимог про стягнення заборгованості по рентній платі.

Відповідно до ст. 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На основі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлено обставини справи та ухвалене судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.