Справа № 826/19572/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2016 року № 826/19572/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,
Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича (далі - Уповноважена особа ФГВФО), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО щодо не внесення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не внесення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року;

- зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат коштів за вкладами в ПАТ " Енергобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, право вимоги на який було відступлено на користь ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачами в порушення норм чинного законодавства, не включено Позивача до переліку і в подальшому до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк" за рахунок Фонду.

Представник Уповноваженої особи ФГВФО у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що особа, якій відступлено право вимоги за договором банківського, в розумінні ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не є вкладником ПАТ "Енергобанк" та, відповідно, не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив про передчасність вимог до Фонду, оскільки відповідні дії вчиняються Фондом лише після подання Уповноваженою особою переліку вкладників або додаткової інформації про вкладників, а відтак, оскільки з боку Фонду відсутнє будь-яке порушення прав позивача, просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі - Клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" (далі - Банк) був укладений Договір банківського рахунку № НОМЕР_1, за умовами якого Банк зобов'язується відкрити поточний мультивалютний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку.

Відповідно до умов вказаного договору позивачем було залучено на рахунок у банку грошові кошти у розмірі 1 514 857,75 грн. Станом на 17.02.2015 року залишок грошових коштів на рахунку становив 1 514 857,75 грн., що підтверджується наявною у справі випискою з рахунку.

22 січня 2015 року ФОП ОСОБА_3 відступила на користь восьми фізичних осіб право вимоги на кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1, а саме по 189 357,22 грн. кожній фізичній особі.

Зокрема, право вимоги частини коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Енергобанк", ФОП ОСОБА_3 (Первісний кредитор) було відступлено ОСОБА_1 (Новий кредитор) на підставі договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року.

Згідно з умовами п.1.1 вказаного Договору від 22 січня 2015 року, Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги до ПАТ "Енергобанк", що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, укладеним між Первісним кредитором та ПАТ "Енергобанк" (за договором - Боржник).

Відповідно до п.1.2 Договору за цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов'язань за Основним договором щодо повернення частини коштів, внесених на рахунок Первісного кредитора, у розмірі 189 357,22 грн. у відповідності до умов Основного договору.

Між тим, судом встановлено, що Постановою Правління НБУ від 12 лютого 2015 року № 96 ПАТ "Енергобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних у зв'язку з порушенням вимог Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ від 03 грудня 2003 року № 516. Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 лютого 2015 року № 96 віднесено ПАТ "Енергобанк" до категорії неплатоспроможних та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію ПАТ "Енергобанк".

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Енергобанк" запроваджено строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року включно.

30 квітня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 93 продовження строків здійснення тимчасової адміністрації та повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Енергобанк" до 11 червня 2015 року включно.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 11.06.2015 р. №370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 червня 2015 року № 115 про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" строком на 1 рік з 12 травня 2015 року по 11 червня 2016 року (включно).

31 липня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО із заявою, в якій просив включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Енергобанк", а саме за договором банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ "Енергобанк", право вимоги на які було відступлено на користь позивача.

Також позивач зазначає, що 31 липня 2015 року подав заяву до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати гарантованої суми відшкодування.

Як стверджує позивач, жодних відповідей на вказані заяви позивача не отримав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон № 4452-VI).

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.5 ст. 27 Закону № 4452-VI, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 статті 26 цього Закону.

В даному випадку судом встановлено, що Договір банківського рахунку № НОМЕР_1 від 16.10.2013 року був укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та ПАТ "Енергобанк".

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору про відступлення права вимоги від 22 січня 2015 року було відступлено право вимоги ОСОБА_1 щодо повернення частини коштів, внесених на рахунок № НОМЕР_1, у розмірі 189 357,22 грн.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону № 4452-VI (в редакції закону, чинній на момент запровадження тимчасової адміністрації банку та процедури його ліквідації) під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону № 4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Так, матеріалами справи підтверджується, що а ні позивачем, а ні на користь позивача, не укладались договори банківського вкладу (депозиту) або банківського рахунку, позивачем не вносилися кошти до банку. Крім того, позивач не є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач не є вкладником ПАТ "Енергобанк" та, відповідно, не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В даному випадку, позивач за умовами договору про відступлення права вимоги є кредитором по відношенню до Банку, а не вкладником. Задоволення таких вимог кредиторів банку здійснюється у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації і продажу майна банку.

Враховуючи наведене у сукупності, а також те, що на Позивача не поширюється вимоги як вкладника ПАТ "Енергобанк", судом не встановлено обставин, які б зумовлювали обов'язок Уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників, а відтак вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, не підлягають також задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, оскільки є похідними.

При цьому, суд вважає на необхідне зазначити, що чинним законодавством не передбачена можливість включення особи до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після складення та затвердження такого Переліку вкладників.

В той же час, відповідно до п. п. 6, 12 р. ІІ Положення №14 протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики.

Крім того, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Наведене в сукупності свідчить, що після складення та затвердження Переліку вкладників та передачі уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до Переліку вкладників, а має право лише надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

Що стосується позовних вимог до Фонду, слід зазначити, що в даному випадку Уповноваженою особою ФГВФО не надавався до Фонду перелік вкладників або додаткова інформація із відомостями про позивача, що є передумовою включення Фондом відомостей про позивача до Загального реєстру, а відтак заявлені вимоги до Фонду відносно протиправності не включення відомостей про позивача до Загального реєстру вкладників, є передчасними та задоволенню не підлягають. Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, оскільки є похідними.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур