Справа № 826/16124/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Гром Л.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інкерман» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інкерман» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інкерман» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.07.2015 року №6.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах із контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено, що Позивачем порушено вимоги пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 21 692,00 грн.

Відповідачем складено акт від 10.07.2015 року №315/26-59-22-06-15/39019616 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Торговий дім «Інкерман» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах із контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року».

На підставі вказаного акта Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 липня 2015 року №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 27 115,00 грн, у тому числі за основним платежем - 21 692,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 5 423,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням Позивач звернувся до суду.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Згідно пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Кодекс), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 138.1, 138.2 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Кодексу передбачено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Положеннями п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 Кодексу бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Положеннями пунктів 200.1, 200.4, 200.7, 200.8, 200.10, 200.11 статті 200 Кодексу передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається митним органом органу державної податкової служби в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що правомірність формування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість безпосередньо залежить від правомірності формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту, з різниці між якими вона і складається.

Отже, при визначенні права платника податків на формування податкового кредиту та валових витрат колегія суддів вважає, що має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання Позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2014 року між Позивачем (Замовник) та ПП «ОРІМ» (Виконавець) укладено договір про надання маркетингових послуг №251, за умовами якого, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, а замовник зобов'язується прийняти належним чином надані Замовником послуги та оплатити їх на умовах і в порядку, вказаному в Договорі.

Згідно пункту 1.2 вказаного договору, перелік та види послуг, які Виконавець надає Замовнику, вказуються у додатку № 1 цього договору.

Пунктом 4.1 договору про надання маркетингових послуг №251 від 01 вересня 2014 року врегульовано порядок здачі-прийняття послуг.

Зокрема, зазначено, що по завершенню надання передбачених цим договором щомісячних послуг, Виконавець передає Замовнику акти здачі-приймання наданих послуг в двох екземплярах, які підписані уповноваженою особою Виконавця та скріплені печаткою Виконавця. Для отримання актів здачі-прийняття наданих послуг Замовник зобов'язаний в строк с 12-го до 15-го числа (включно) місяця, наступного за поточним, забезпечити явку свого уповноваженого представника за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 82-Г. Уповноважений представник Замовника повинен мати в наявності оригінал довіреності Замовника, який підтверджує повноваження представника Замовника получати від Виконавця акти здачі-прийняття наданих послуг і інші документи, а також зобов'язаний надавати Виконавцю належним чином завірену копію цієї довіреності. При неявці уповноваженого представника Замовника у вказані в цьому договорі строки, акти здачі-прийняття наданих послуг направляється на адрес Замовника цінним листом з описом вкладеного і з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Замовник протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання актів здачі-прийняття наданих послуг, що підтверджується або підписом уповноваженої особи в журналі реєстрації видачі актів здачі-прийняття наданих послуг, актів звірки і другої кореспонденції Виконавця або повідомленням про вручення поштового відправлення Замовнику, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за поточним, зобов'язаний підписати обидва екземпляри акта здачі-прийняття наданих послуг та один екземпляр повернути Виконавцю нарочно на адресу: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 82-Г або за допомогою пошти цінним листом з описом вкладеного і з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу: 49000, м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 82-Г. При відмови Замовника від підписання акта здачі-прийняття наданих послуг Замовник не пізніше 25-го числа місяця, наступного за поточним, зобов'язаний направити Виконавцю відповідну письмову вмотивовану відмову нарочно на адресу: 49000, м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 82-Г.

Позивачем, на підтвердження виконання умов вказаного договору надано документи, а саме: податкові накладні від 30 листопада 2014 року №861 на суму 130 150,00 грн, від 26 грудня 2014 року №1372 на суму 101 460,00 грн, від 31 грудня 2014 року №1620 на суму 210 350,00 грн, оборотно-сальдову відомість по рахунку 6311 за грудень 2014 року, картку рахунку 6311 за грудень 2014 року, платіжні доручення від 23 грудня 2014 року №522 на суму 101 460,00 грн, від 23 грудня 2014 року №525 на суму 130 150,00 грн, від 27 січня 2015 року №106 на суму 210 350,00 грн, звіт щодо проведеного маркетингового дослідження «Анкетування споживачів вина», звіт щодо проведеного опитування споживачів вина у місті Дніпропетровськ за грудень 2014 року.

З додатків до договору про надання маркетингових послуг від 01 вересня 2014 року №251 та наданих Позивачем первинних документів вбачється, що Виконавцем надавались послуги по визначенню об'єму продаж товарів в торгових точках в кількісному зображенні, приймаючих участь в дослідженні у звітний період; визначення залишків продукції в магазинах, приймаючих участь у дослідженні; визначення відносної динаміки продаж продукції постачальника в торговій мережі; проведення телефонного опитування респондентів; проведення фокус-групи; надання інформації відносно роздрібних цін в роздрібних торгових мережах; дослідження відношення споживачів до упаковки товару та інше.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як зазначалось раніше, виконання умов договору про надання маркетингових послуг від 01 вересня 2014 року №251 підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг, які підписані уповноваженими особами.

Проте, вказані акти в матеріалах справи відсутні та Позивачем надані не були ані контролюючому органу, ані суду першої інстанції. Не надано також копій довіреностей, доказів відрядження працівників Позивача до Виконавця послуг чи підтвердження отримання актів здачі-приймання послуг (робіт) засобами поштового зв»язку.

Крім того, у наданих Позивачем звітах відсутня інформація про осіб, що проводили відповідні маркетингові послуги, а також з поданих звітів неможливо встановити ким та коли були проведені такі дослідження, звіти оформлені неналежним чином та не завіренні уповноваженими особами ПП «ОРІМ».

Таким чином, за відсутності факту придбання послуг (робіт), відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу валових витрат податку на прибуток, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже, первинні документи не дають можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності Позивача, а лише фіксують господарські операцій з вищезазначеним контрагентам.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні належні докази про те, що здійснені Позивачем господарські операції з контрагентом мають реальний характер, а отримані послуги (роботи) використані в межах господарської діяльності.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення і підстави для його скасування відсутні.

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інкерман» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Гром Л.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 17 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Гром Л.М.