Справа № 813/6470/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року № 813/6470/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача Лотоцького Г.М.

з участю представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ліквідатора Приватного підприємства «Львівський центр якості» Лотоцького Григорія Миколайовича до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Ліквідатор Приватного підприємства «Львівський центр якості» Лотоцький Григорій Миколайович (далі - ліквідатор ПП «Львівський центр якості» Лотоцький Г.М.) звернувся до суду з позовом до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Галицька ОДПІ) з вимогою визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.05.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 680 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено у зв'язку із порушенням позивачем пп. 49.18.2. 49.18.3 п. 49.18, п. 49.1. 49.2 ст. 49, п.152.9 ст.152 Податкового кодексу України, а саме: неподання декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2012 року, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік. З посиланням на ч.5 ст.105, ч.ч.10, 11 ст.11 Цивільного кодексу України стверджує про відсутність підстав для подачі декларації з податку на прибуток у підприємства за вказані періоди. Зазначив, що чинне податкове законодавство не містить визначення останнього податкового (звітного) періоду, за який слід подавати декларацію з податку на прибуток підприємства. Вважає, що податковий орган безпідставно ототожнює поняття «ліквідація юридичної особи» з «державною реєстрацією припинення юридичної особи» і зняття її з обліку з Єдиного державного реєстру та з обліку в податковій інспекції. У зв'язку із прийняттям 06.04.2012 року засновником рішення про ліквідацію ПП «Львівський центр якості», 11.04.2012 року були закриті рахунки підприємства, 13.04.2012 року опубліковано оголошення про ліквідацію підприємства, 13.06.2012 року закінчився термін звернення кредиторів, 30.06.2012 року затверджено ліквідаційний баланс підприємства, тому останнім звітним періодом було 6 міс.2012 року. Вважає необґрунтованими висновки податкового органу про те, що податкова звітність повинна подаватися до моменту здійснення державної реєстрації припинення юридичної особи та зняття її з податкового обліку.

Позивач Лотоцький Г.М. та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні. Суть заперечень полягає у тому, що відповідно до рішення №1 від 06.04.12 засновника (власника) ПП «Львівський центр якості» вирішено припинити діяльність шляхом ліквідації підприємства згідно чинного законодавства України. Державним реєстратором на підставі заяви ліквідатора 09.04.2012 проведено реєстраційну дію «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи». ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено документальну виїзну позапланову перевірку ПП «Львівський центр якості» з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків та обов'язкових платежів до бюджету, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.09 по 24.05.12 року. За наслідками перевірки складено акт від 31.05.2012 №542/22-10/318047901 та винесено податкове повідомлення-рішення від 22.06.12 №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 6069,79 грн (основний платіж - 4855,83грн, штрафна (фінансова) санкція - 1213,96 грн). Рішенням ДПС у Львівській області від 09.08.2012 №16578/10/10-2005/1426 вказане податкове повідомлення-рішення було скасовано. 21.12.2012 ДПІ у Галицькому районі м. Львова видано довідку за формою № 22-ОПП про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів. У зв'язку із втратою чинності зазначеної довідки, ліквідатор ПП «Львівський центр якості» 05.01.2015 подав заяву від про поновлення довідки ф 22-ОПП. У зв'язку з цим ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Львівській центр якості» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 25.05.2012 по 06.05.2015 року, про результати якого складено акт від 13.05.2015 № 597/13-04-22-02/31804790. Перевіркою встановлено, що ПП «Львівській центр якості» в порушення пп.49.18.2, 49.18.3 п. 49.18, п.49.2, п.49.1 ст. 49, пп. 152.9.3 п.152.9 ст.152 Податкового кодексу України не подано податкову звітність у строки, визначені законодавством, а саме: Декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2012, за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік. Вважають вказане податкове повідомлення - рішення правомірним, просили у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням № 1 засновника (власника) ПП «Львівський центр якості» від 06.04.2012 року вирішено припинити діяльність підприємства, призначено ліквідатором підприємства Лотоцького Г. М., якому доручено подати рішення для внесення до Єдиного державного реєстру записів про припинення діяльності підприємства, та встановлено строк для задоволення претензій кредиторів 2 місяці з моменту публікації повідомлення про припинення діяльності ПП «Львівський центр якості» (а.с. 10).

09.04.2012 року Державним реєстратором проведено реєстраційну дію «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи».

13.04.2012 року опубліковано оголошення про ліквідацію підприємства.

21.12.2012 ДПІ у Галицькому районі м. Львова видано довідку за формою № 22-ОПП про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів.

05.01.2015 ліквідатором ПП «Львівський центр якості» подано до ДПІ у Галицькому районі м. Львова заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску (форма №7-ЄВС) та про припинення платника податків (форма №8-ОПП).

ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Львівській центр якості» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 25.05.2012 по 06.05.2015 року, результати якої оформлено актом від 13.05.2015 № 597/13-04-22-02/31804790 (а.с.18-27).

Перевіркою встановлено, що ПП «Львівській центр якості» не подано податкову звітність у строки, визначені законодавством, а саме: не подано декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2012, за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік, що є порушенням пп.49.18.2, 49.18.3 п. 49.18, п.49.2, п.49.1 ст. 49, пп. 152.9.3 п.152.9 ст.152 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту ДПІ у Галицькому районі м. Львова 28.05.2015 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 680 грн, з яких 680 грн - сума штрафних (фінансових) санкцій (а.с.8).

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак рішеннями ГУ ДФС Львівській області від 01.07.2015 № 3275/10/13-01-10-07-05 та ДФС України від 03.08.2015 р. №7541/1/99-99-10-02-25 податкове повідомлення залишено без змін, а скарги без задоволення (а.с.32-35,44-47).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до пункту 15.1 статті 15. Податкового кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 67.1.1 пункту 67.1 статті 67 Податкового кодексу підставами для зняття з обліку в органах державної податкової служби юридичної особи, її відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб є повідомлення чи документальне підтвердження державного реєстратора чи іншого органу державної реєстрації про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, закриття відокремленого підрозділу юридичної особи.

Згідно з пунктом 67.3 статті 67 Податкового кодексу порядок зняття з обліку у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300, затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі - Порядок).

Цей Порядок розроблений відповідно до Податкового кодексу України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах.

Ведення обліку платників податків є одним із способів податкового контролю. Облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 1.2 Порядку).

Згідно з пунктом 11.5. Порядку у зв'язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені розділом ІІІ цього Порядку, у разі одержання хоча б одного з документів (відомостей), визначених вказаним пунктом, серед яких є заява за формою № 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктами 11.2-11.4 цього розділу.

Передбачені розділом ІІІ Порядку процедури полягають, зокрема, у такому.

Платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації) (пункт 11.1.).

У разі отримання документів згідно з пунктами 11.1-11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими пунктами 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі (пункт 11.9.).

Після проведеної документальної позапланової перевірки платника податків та його відокремлених підрозділів та спливу законодавчо встановлених строків сплати узгоджених грошових зобов'язань такого платника податків та його відокремлених підрозділів, у разі відсутності заперечень контролюючого органу щодо здійснення державної реєстрації припинення юридичної особи, визначених пунктом 11.27 цього розділу, та встановлення факту відсутності заборгованості платника податків та його відокремлених підрозділів перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, контролюючий орган складає довідку про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів за формою № 22-ОПП (пункт 11.17.).

Після закінчення процедур ліквідації або реорганізації, визначених цим Порядком, для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті злиття, приєднання, поділу контролюючий орган видає:

довідку про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів за формою № 22-ОПП, якщо після проведення документальної позапланової перевірки та спливу законодавчо визначених строків сплати узгоджених грошових зобов'язань встановлено відсутність грошових зобов'язань та/або податкового боргу;

документ (рішення) про узгодження плану реорганізації з контролюючим органом (за наявності податкового боргу) (пункт 11.20.).

Сторони підтвердили, що передбачені розділом ІІІ Порядку процедури, зумовлені ліквідацією ПП «Львівській центр якості», були проведені контролюючим органом у 2012 році і завершилися складанням довідки про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів за формою № 22-ОПП від 21.12.2012 року за № 114/1820-13, яка була одержана ліквідатором Лотоцьким Г.М. особисто.

Пунктом 11.22. Порядку передбачено, що довідку за формою № 22-ОПП та документи про узгодження плану реорганізації, видані контролюючим органом, платник податків подає державному реєстратору для проведення державної реєстрації припинення у порядку, встановленому Законом.

Довідка за формою № 22-ОПП:

є єдиним документом, що підтверджує відсутність заборгованості з податків, зборів у випадках припинення юридичних осіб, визначених Законом;

не може використовуватись у випадках, передбачених іншими нормативно-правовими актами, крім визначених у Законі та нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до Закону.

У відповідності до пункту 11.24. Порядку довідки за формою № 22-ОПП та за формою № 12-ОПП є дійсними протягом двох місяців від дня їх реєстрації у контролюючому органі. Довідка за формою № 12-ОПП видається (надсилається) у випадках, визначених цим розділом, протягом 5 робочих днів після зняття платника податків з обліку. Після завершення строку дії довідки за формою № 12-ОПП або за формою № 22-ОПП повторна довідка видається контролюючим органом протягом місяця від дня отримання звернення платника податків про заміну довідки у такому самому порядку, як і попередня довідка.

Судом встановлено, що ліквідатор Лотоцький Г.М. звернувся за видачею повторної довідки 05.01.2015 року, подавши заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску (форма №7-ЄВС) та про припинення платника податків (форма №8-ОПП).

Вказане свідчить про реалізацію позивачем передбаченого пунктом 11.24. Порядку права на одержання повторної довідки у зв'язку із завершенням строку дії довідки за формою № 22-ОПП від 21.12.2012 року.

Як визначено приписами цього пункту Порядку, видача повторної довідки відбувається у такому самому порядку, як і попередня довідка.

Оскільки звернення ліквідатора Лотоцького Г.М. до контролюючого органу з заявою за видачею довідки за формою № 22-ОПП відбулося після завершення строку дії цієї довідки (через два роки), відповідач в силу пункту 11.24. Порядку вправі видати повторну довідку лише після проведення тих самих процедур, які вже здійснювалися у 2012 році при видачі попередньої довідки.

У зв'язку з цим податковим органом була проведена позапланова виїзна перевірка, результати якої оформлено актом від 13.05.2015р. № 956/13-04-22-02/31804790.

Як встановлено перевіркою, підприємством не подано податкову звітність у строки, визначені законодавством, а саме: Декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2012, за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік, що є порушенням пп.49.18.2, 49.18.3 п. 49.18, п.49.2, п.49.1 ст. 49, пп. 152.9.3 п.152.9 ст.152 Податкового кодексу, та прийнято податкове повідомлення - рішення № від 28.05.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 680 грн штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач стверджує про відсутність підстав для подачі декларації з податку на прибуток у підприємства за вказані періоди. За відсутності у чинному податковому законодавстві визначення останнього податкового (звітного) періоду, за який слід подавати декларацію з податку на прибуток підприємства, посилається на ч.ч.10, 11 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вказує на те, що відповідач безпідставно ототожнює поняття «ліквідація юридичної особи» з «державною реєстрацією припинення юридичної особи» і зняття її з обліку з Єдиного державного реєстру та з обліку в податковій інспекції.

Стаття 111 ЦК України визначає порядок ліквідації юридичної особи, відповідно до частини 10 якої до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період, а згідно з частиною 11 після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів.

Згідно до вказаних норм та затвердження ліквідаційного балансу 30.06.2012 року, позивач вказує, що останнім звітним періодом для ПП «Львівській центр якості» був період 6 міс. 2012 року.

Суд вважає такі твердження позивача помилковими з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (частина друга цієї статті).

Статтею 1 Податкового кодексу визначено сферу його дії , відповідно до пункту 1.1. якої цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 5 Податкового кодексу врегульовано співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, відповідно до якого:

5.1. Поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

5.2. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

5.3. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Системний аналіз положень статті 1 ЦК України та статей 1 та 5 Податкового кодексу дає підстави стверджувати про те, що відносини, які склалися між сторонами стосовно видачі довідки про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів за формою № 22-ОПП, регулюються нормами податкового, а не цивільного законодавства.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо призначення та проведення позапланової виїзної перевірки ПП «Львівській центр якості» у зв'язку із повторним зверненням ліквідатора Лотоцького Г.М. у січні 2015 року, оскільки такі дії відповідають приписам пункту 11.24. Порядку.

Стовно висновків контролюючого органу про неподання ПП «Львівській центр якості» податкової звітність у строки, визначені законодавством, а саме: декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2012 року, за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік, то такі також є правильними, виходячи з такого.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу обов'язком платника податків є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Подання податкової декларації до контролюючих органів регулюється статтею 49 Податкового кодексу, відповідно до пункту 49.1 якої податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2 цієї ж статті платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Аналіз пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу свідчить, що законодавець зобов'язав платника податків подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадив він господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідальність платника податків або інших осіб, зобов'язаних нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), встановлена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу, яка полягає у накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Даючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню від 28.05.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 680 грн штрафних (фінансових) санкцій (170 грн х 4 = 680 грн), суд дійшов висновку, що застосований контролюючим органом штраф відповідає розміру, передбаченому пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу.

Щодо тверджень позивача про безпідставне, на його думку, ототожнення відповідачем поняття «ліквідація юридичної особи» з «державною реєстрацією припинення юридичної особи» і зняття її з обліку з Єдиного державного реєстру та з обліку в податковій інспекції, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 7 статті 59 Господарського кодексу України скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься лише після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу та подання головою ліквідаційної комісії або уповноваженою ним особою документів для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Відповідно до п.11.31 Порядку зняття з обліку платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: щодо платників податків, державна реєстрація припинення яких здійснюється згідно із Законом, підставою для зняття їх з обліку у контролюючих органах є надходження від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру та відомості реєстраційної картки на проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. Дата зняття з обліку відповідає даті закриття останньої картки особових рахунків платника податків або даті отримання повідомлення державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у разі, якщо на момент отримання такого повідомлення були закриті всі картки особових рахунків такого платника податків.

Згідно статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Податковий облік підприємство (в особі ліквідаційної комісії чи іншого органу, уповноваженого на проведення ліквідації підприємства) зобов'язане вести до моменту зняття його з обліку в податковому органі як платника податків.

Аналіз вказаних норм законодавства в сукупності дає підстави стверджувати про те, що суб'єкт господарювання (яким є ПП «Львівській центр якості») вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності, що позбавляє його статусу юридичної особи і є підставою для зняття його з обліку в податковому органі як платника податків, що в свою чергу звільняє його від прав та обов'язків платника податків.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.02.2016 року, ПП «Львівській центр якості» з 09.04.2012 року перебуває у стані припинення за рішенням засновників (а.с. 61).

Тобто в силу наведених вище правових норм ПП «Львівській центр якості» є юридичною особою і платником податків і до моменту зняття з обліку підприємства як юридичної особи, залишається платником податків, зборів, обов'язкових платежів, що зобов'язує ліквідаційну комісію (ліквідатора) виконувати покладені на платника обов'язки, зокрема, щодо подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Ліквідатор Лотоцький Г.М. пояснив, що через організаційно-технічні обставини, що виникли у Львівському міському та обласному архівах він не зміг подати вчасно документи до Львівського обласного архіву, а архівний відділ Львівської міської ради відмовив у прийомі на зберігання документів.

У зв'язку з цим передача ліквідатором документів ПП «Львівській центр якості» на зберігання в архівну установу та одержання відповідної довідки, яка є обов'язковою для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи (пункт 2 частини 12 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) тривала впродовж двох років.

На думку позивача, вказана обставина повинна була враховуватися відповідачем при розгляді його заяв від 05.01.2015 року.

З мотивів, викладених вище, суд зазначає, що порушення ліквідатором передбачених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строків подання відповідних документів для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, не є підставою для звільнення ПП «Львівській центр якості» від виконання обов'язків платника податків, передбачених підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що Галицька ОДПІ вказані вимоги щодо обов'язку довести правомірність свого рішення виконала.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржене позивачем податкове повідомлення - рішення № від 28.05.2015 року, суд дійшов висновку, що воно прийнято відповідачем з урахуванням вимог Податкового кодексу України і з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, податкове повідомлення - рішення № від 28.05.2015 року винесено правомірно, тому позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.