Справа № 804/1736/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2016 рокусправа № 804/1736/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Повного товариства «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року по справі

за позовом Повного товариства «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 товариство «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія» (далі ПТ «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем 11.12.2014 року

податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 199757 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49939 грн.;

податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток фінансових установ розташованих на території України, за винятком страхових організацій за основним платежем в розмірі 487697 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 121924 грн.;

податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір відємного значення з податку на додану вартість в розмірі 3947 грн.;

податкове повідомлення рішення №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 93679,05 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ПТ «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОДПІ в період з 10.10.2014 року по 20.11.2014 року проведена планова документальна виїзна перевірка ПТ «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №278/22-02-21890699 від 27.11.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.п.135.4.1 п.135.4. ст.135 пп. 135.5.4. п.135.5 ст.135, пп. 138.10.3., п. 138.10. ст.138, п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139, пп. 139.1.9 п..139.1 ст. 139 ПК України, внаслідок чого занижено прибуток що підлягає оподаткуванню за період II півріччя 2011 року, 2012, 2013 рік на загальну суму 810 789 грн.,

п. 185.1ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України, в результаті чого за жовтень грудень 2011 року, січень квітень, листопад, грудень 2012 року, січень вересень 2013 року занижено податок на додану вартість в розмірі 196 434,8 грн.;

п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого за період жовтень 2011 року, квітень, грудень 2012 року занижено податок на додану вартість в розмірі 6 740,65 грн.;

п. 2.2, п. 2.6 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, щодо не оприбуткування готівки в КОРО у сумі 18 735,81 грн.,внаслідок чого застосована фінансова санкція по ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» 18 735,81 грн. х 5 = 93 679 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 11.12.2014 року винесені

податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 199757 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49 939 грн.;

податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 487 697 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 121 924 грн.;

податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір відємного значення з податку на додану вартість в розмірі 3 947 грн.;

податкове повідомлення рішення №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 93 679,05 грн., які оскаржені позивачем в судовому порядку.

Згідно п. 2.6 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткування готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п.7.5 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №614 від 01.12.2000 року, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Абзацом 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.95 р. № 436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Матеріалами справи підтверджено, що готівкові кошти в сумі 28 355,11 грн. за 27.02.2013 року оприбутковані позивачем у касовій книзі у день їх фактичного надходження, що підтверджено Z - звітами, факт оприбуткування позивачем коштів в окремих графах книги ОРО не суперечить вимогам Порядку №614, та не свідчить про порушення позивачем законодавства щодо норм з регулювання обігу готівки.

Відсутність порушення вищезазначеного законодавства за наслідками перевірки обумовлює відсутність правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 93 679,05 грн. , внаслідок чого прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення № від 11.12.2014 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів пп.134.1.1 п.134.1. ст.134 ПК України об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст. 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.. 137, на підставі документів, зазначених у п. 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п. 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у п. 135.3 цієї статті та у ст. 136 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки відповідачем виявлена відсутність здійснення позивачем обліку майна отриманого в заставу під забезпечення кредитних зобовязань позичальників, відповідно до укладених договорів №7781 від 20.12.2012 року, №8023 від 30.12.2012 року, №8054 від 31.12.2012 року, №8045 від 31.12.2012 року, №7518 від 07.12.2012 року, №7280 від 26.11.2012 року, №7673 від 16.12.2012 року,№7403 від 03.12.2012 року, №7876 від 25.12.2012 року, №7779 від 20.12.2012 року, №8028 від 30.12.2012 року, №6969 від 13.11.2012 року, №7699 від 17.12.2012 року, №7989 від 29.12.2012 року,№346 від 20.01.2013 року, №7585 від 10.12.2012 року, №7563 від 09.12.2012 року, №5868 від 07.11.2012 року, №7243 від 24.11.2012 року, №6549 від 23.10.2012 року, №7579 від 10.12.2012 року, не підтвердження викупу майна позичальниками та реалізацію його у роздріб, на підставі чого відповідачем зроблено висновок про заниження позивачем валового доходу в перевіреному періоді.

Відповідно до приписів п. 14.1.100 ст.14 ПК України, ломбардна операція - операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу.

З метою забезпечення єдиного методологічного підходу щодо ведення бухгалтерського обліку та відображення ломбардами фінансово-господарських операцій Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України розпорядженням №531 від 07.04.2004 року затверджено Методичні рекомендації щодо ведення бухгалтерського обліку ломбардами (далі Методичні рекомендації №531).

Відповідно до пп. 2.4 Методичних рекомендацій №531, для обліку майна отриманого у заставу та узагальнення інформації про наявність та рух зазначеного майна, використовується позабалансовий субрахунок 06.1 «Майно, отримане у заставу». Облік отриманого у заставу майна проводиться за оцінною вартістю, яка визначається у порядку, визначеному законодавством, та обов'язково відображається у договорі застави та інших документах, що підтверджують факт надання кредиту.

Збільшення залишку по субрахунку 06.1 виникає при отриманні майна у заставу, зменшення - при його списанні внаслідок погашення дебіторської заборгованості за наданими фінансовими кредитами, у забезпечення яких майно було надано, або відповідно до Закону України «Про заставу».

Висновки податкового органу щодо обліку переданого в реалізацію майна на субрахунку 025 «Майно у довічному управлінні» є безпідставною, оскільки відповідно до вимог п.3.2 Методичних рекомендацій №531 бухгалтерські проведення обліку реалізації заставленого майна на даному субрахунку здійснюється лише у випадку не оприбуткування його на балансі.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у перевіреному періоді дотримувався вимог Методичних рекомендацій №531 та здійснював облік позабалансового майна на субрахунку 06.1, що підтверджується наявними в матеріалах справи оборотно сальдовими відомостями.

Відповідачем також не надано належних та допустимих доказів повернення позивачем заставленого майна на підставі укладених договорів не позичальникам та реалізація цього майна третім особам.

Викладене свідчить про неправомірність збільшення позивачу грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 487 697 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 121 924 грн., а тому податкове повідомлення рішення № від 11.12.2014 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно положень ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.201.7 , п.201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс):податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно вищевказаних норм Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами .201.8., 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем з контрагентами укладено наступні договори: з ТОВ «Поліметал Торг» договір купівлі продажу №12/01 від 13.12.2012 року щодо придбання тротуарної плитки, з ТОВ «ВК «Віконні системи» договір від 01.03.2012 року щодо виготовлення та встановлення скляних систем, договір підряду №7 від 01.07.2011 року щодо виконання робіт по переобладнанню квартири під господарські потреби підприємства, з ФОП ОСОБА_4 договір на обслуговування систем відеонагляду від 11.05.2012 року, отримані товари та послуги позивач використав у власній господарській діяльності.

Виконання вищевказаних договорів з вищезазначеними контрагентами підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками фактурами, актами здачі приймання робіт та послуг, платіжними документами про оплату товару та послуг, згідно яких товар та послуги прийняті позивачем та оплачені.

Матеріалами справи доведений факт дійсного виконання позивачем та його контрагентами господарських угод, позивач не мав підстав вважати діяльність зазначених контрагентів ТОВ «Поліметал Торг» ,ТОВ «ВК «Віконні системи», ФОП ОСОБА_4 протиправною, так як на час дії угод контрагенти позивача були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позивач виконав передбачені чинним податковим законодавством умови щодо підтвердження свого права на податковий кредит та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту по операції з контрагентами ТОВ «Поліметал Торг», ТОВ «ВК «Віконні системи», ФОП ОСОБА_4, що свідчить про правомірність декларування позивачем податкового кредиту та від'ємного значення по податку на додану вартість за перевірений період по податковим накладним, виписаним контрагентами.

В силу викладеного висновки податкового органу щодо збільшення позивачу грошових зобовязань з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 199 757 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49 939 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11.12.2014 року , та зменшення розміру відємного значення з податку на додану вартість в розмірі 3 947 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 11.12.2014 року є неправомірними.

Так як судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 488 грн.

Керуючись ч.3 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Повного товариства «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправними та скасувати прийняті ОСОБА_1 ОСОБА_2 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкове повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 11 грудня 2014 року,податкове повідомлення рішення НОМЕР_4 від 11 грудня 2014 року, податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, від 11 грудня 2014 року,податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 11 грудня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Повного товариства «Ломбард «Еталон «Щербаков і компанія» судові витрати в сумі 488 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова