Справа № 821/566/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2016 р. м. Київ К/800/43253/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника позивача Черствої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області про визнання дій неправомірними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до суду із позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просило:

визнати неправомірними дії посадових осіб Інспекції під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за наслідками якої складено акт від 5 лютого 2014 року;

скасувати припис від 5 лютого 2014 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 7/21-04-15-13, № 7/21-04-15-14 від 11 лютого 2014 року та № № 7/21-04-15-15 від 12 лютого 2014 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати судові рішення попередніх інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 5 лютого 2014 року Інспекцією здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил житлового будинку за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, в районі будинку № 152.

5 лютого 2014 року за результатами перевірки складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою про приведення об'єкт будівництва у відповідність із затвердженими проектними рішеннями та здійснення перебудови конструкцій з використанням сертифікату будівельних матеріалів, що відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7-80:2008.

Відповідачем відносно Товариства винесено наступні постанови:

-від 11 лютого 2014 року № 7/21-04-15-13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме пункту 7 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»;

-від 11 лютого 2014 року постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 7/21-04-15-14, а саме пункту 8 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»;

-від 12 лютого 2014 року постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 7/21-04-15-15, а саме пункту 8 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Не погоджуючись із діями відповідача, винесеними приписом та постановами, Товариство оскаржило їх до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що Інспекція як суб'єкт владних повноважень довела правомірність своїх дій та прийнятих рішень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з даним висновком не погоджується з огляду на наступне.

Частинами першою-третьою статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року N 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 19 вересня 2013 року, що діяла на момент проведення перевірки; надалі - Закон N 3038-VI) передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбачена Законом України від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (надалі - Закон N 208/94-ВР).

Статтею 1 Закону N 208/94-ВР (в редакції від 20 листопада 2011 року, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Отже, для притягнення суб'єкта містобудування до відповідальності необхідно встановити факт вчинення ним невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство було визнано винним за наступні порушення:

- відхилення фактично виконаних будівельних робіт від затвердженої проектної документації (виконання перемичок в міжкімнатних перегородках з арматури; виконання шахт вентиляційних каналів з силікатної цегли; порушення п. 9.2 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва»;

- силікатна цегла в міжкімнатних перегородка має візуальні ознаки повторного використання (порушення п. 10.12 ДСТУ Б В.2.7-80-2008, п. 9.6 ДБН А.3.1-5-2009;

- порушення порядку здійснення авторського нагляду (п. 3.2, 3.5 ДБН А.2.2-4-2003 та п. 5 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903);

- порушення порядку здійснення технічного нагляду (п. 1 частини п'ятої Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903).

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, надали оцінку правопорушенню щодо улаштування перемичок в міжкімнатних перегородках та лише зазначили, що Інспекцією доведено існування вказаних у акті правопорушень.

Проте, судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки всім правопорушенням, за які позивача було притягнуто до такої відповідальності.

За таких обставин, судами не досліджено всі докази та неповно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірному рішенню відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2014 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Кравцов О.В.

Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.