Справа № 2а-4225/12/1370
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними

10 лютого 2016 року № 2а-4225/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивач не прибула,

представника відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3,

представника відповідача першого заступника ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області ОСОБА_4 ОСОБА_5 У.І.

представника відповідача ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області, першого заступника начальника ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області ОСОБА_4, ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, поновлення на роботі, виплату коштів за вимушений прогул, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області, першого заступника начальника ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області ОСОБА_4, ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області з наступними позовними вимогами:

- визнати бездіяльність першого заступника начальника ОСОБА_1 ОДПІ Львівської області ДПС ОСОБА_4 щодо не запропонування позивачу іншої роботи в ОСОБА_1 ОДПІ Львівської області ДПС протиправною;

- визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_1 ОДПІ Львівської області ДПС № 12-0 від 21.03.2012 року Про звільнення з роботи, яким позивача звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України;

- зобовязати ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області виконати вимоги ч. 2 ст. ст. 40 Кодексу законів про працю України та запропонувати позивачу іншу роботу;

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області щодо неналежного розгляду скарги позивача з приводу незаконного звільнення з роботи;

- зобов'язати Головне управління Держпраці у Львівській області розглянути скаргу від 05.04.2012 року з приводу незаконного звільнення та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

- стягнути з ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області на користь позивача заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2012 року.

Позивач подала до суду письмове клопотання про поновлення строку звернення з даним позовом до суду, оскільки зверненню з позовом до Львівського окружного адміністративного суду передувало звернення з аналогічним позовом в Бориславський міський суд, котрий з причин не підсудності публічного спору повернув заявлений позов. А тому, зважаючи на норми ст. 102 КАС України, позивач просить поновити строк звернення з позовом до суду.

Представник відповідачів ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області та першого заступника ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області ОСОБА_4 ОСОБА_5 У.І. в судовому засіданні клопотання позивача заперечила та просила в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області проти заявленого клопотання не заперечила.

Суд заслухав думку представників відповідачів та, вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення з даним позовом до суду, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, то в задоволенні такого слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 102 КАС України правила ст. 102 КАС України не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Натомість суд з власної ініціативи поставив на вирішення питання про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, та встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з посади 21.03.2012 року наказом начальника ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби № 12-0 згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Матеріали справи свідчать про те, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомлена 23.03.2012 року.

З позовом до Львівського окружного адміністративного суду позивач звернулась 14.05.2012 року, що підтверджується поштовим конвертом.

Однак зверненню в Львівський окружний адміністративний суд передувало звернення позивача 23.04.2012 року з позовом до Бориславського міського суду Львівської області, який своєю ухвалою від 27.04.2012 року в справі №2а/1301/29/2012 адміністративний позов ОСОБА_7 про поновлення на роботі повернув з огляду на непідсудність йому даної справи.

Згідно копії супровідного листа Бориславського міського суду Львівської області, копія зазначеної ухвали була скерована позивачу 08.05.2012 року, а з позовом до Львівського окружного адміністративного суду позивач звернулась 14.05.2012 року після отримання ухвали про повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до ст. 8 КАС України, адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі ОСОБА_6 проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Відтак, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права та вважає, що строк звернення позивача до суду з даним позовом слід розцінювати таким, що пропущений з поважних причин, оскільки зверненню до Львівського окружного адміністративного суду передувало звернення позивача з аналогічним позовом до Бориславського міського суду Львівської області.

За наведених обставин, суд дійшов переконання, що причин пропуску строку звернення до суду є поважними.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 102, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, відмовити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області, першого заступника начальника ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області ОСОБА_4, ОСОБА_2 управління Держпраці у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, поновлення на роботі, виплату коштів за вимушений прогул, зобовязання вчинити дії.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині відмови в поновленні строку звернення до суду, в решті ухвала набирає законної сили негайно після постановлення.

Повний тектс ухвали складений та підписаний 15.02.2016 року.

Суддя Сидор Н.Т.