Справа № 804/12981/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/32717/15

К/800/32715/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

та секретаря Коби Т.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Департаменту промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Головного управління промисловості про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі,

встановила:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі. Просив суд визнати протиправним наказ №48 від 08 грудня 2009 року в частині звільнення з займаної посади, поновити на посаді головного спеціаліста відділу природних ресурсів та фінансового забезпечення головного управління промисловості облдержадміністрації м. Дніпропетровська, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 грудня 2009 року по час фактичного поновлення на посаді, стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2014 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року скасовано, прийнято нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправними та скасовано накази Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації: № 56 від 20.11.2009 та №48-к від 08.12.2009. Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділу природних ресурсів управління природних ресурсів та фінансового забезпечення Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації з 09 грудня 2009 року. Стягнуто з Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.12.2009 по 23.06.2015 в розмірі 79572,19 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Дніпропетровська обласна державна адміністрація та Департамент промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації подали касаційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просять постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційних скаргах, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 03 квітня 2008 року був призначений на посаду головного спеціаліста відділу природних ресурсів та фінансового забезпечення управління промисловості облдержадміністрації. У зв'язку з перейменуванням управління позивача 02 лютого 2009 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу природних ресурсів управління природних ресурсів та фінансового забезпечення головного управління промисловості облдержадміністрації.

Під час його роботи наказом від 20 листопада 2009 року № 56 до нього застосовано захід дисциплінарного стягнення, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 147 Кодексу законів про працю України - оголошено догану.

Наказом Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 48-к від 08 грудня 2009 року ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста відділу природних ресурсів управління природних ресурсів та фінансового забезпечення головного управління промисловості облдержадміністрації відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 було обґрунтовано звільнено з займаної посади, оскільки позивачем були допущені систематичні порушення трудової дисципліни.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції посилався на те, що звільнення позивача відбулось всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани було застосовано до позивача необґрунтовано, а наказ про звільнення ОСОБА_2 був прийнятий поза межами строку встановленого статтею 148 Кодексу законів про працю України для накладення дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про передчасність та неправомірність винесення оскаржуваних позивачем наказів про накладення дисциплінарних стягнень з огляду на наступне.

Відповідно до наказу Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 56 від 20.11.2009 за систематичне порушення трудової дисципліни та Загальних правил поведінки державного службовця, неналежне виконання своїх службових обов'язків, неуважне ставлення до доручень керівництва, до ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 147 Кодексу законів про працю України. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення стала відсутність позивача на робочому місці без поважних причин протягом 1 год. 55 хв., про що складено відповідний акт від 18.11.2009.

Судами встановлено, що 18.11.2009 заступником начальника відділу природних ресурсів управління природних ресурсів та фінансового забезпечення Головного управління промисловості ОСОБА_4 на ім'я начальника Головного управління промисловості було внесено подання про систематичне порушення позивачем трудової дисципліни та Загальних правил поведінки з вимогою застосувати до останнього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного наказу, суди попередніх інстанцій встановили, що приблизно о 12-40 год. заступником начальника відділу природних ресурсів управління природних ресурсів та фінансового забезпечення Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 було доручено позивачеві віднести документи до Головного фінансового управління облдержадміністрації.

Позивачем було надано пояснення, що вказівок щодо невідкладного виконання доручення від керівника не надходило, а тому, зважаючи на час обідньої перерви в облдержадміністрації, він вирішив виконати зазначене доручення після закінчення обідньої перерви. Приблизно з 13-45 год. до 14-30 год. він не перебував на робочому місці у зв'язку з виконанням завдання, перед цим не покидаючи службове приміщення.

Після повернення на робоче місце від ОСОБА_2 зажадали пояснення з приводу причин його відсутності. В письмових поясненнях від 18.11.2009 позивач зазначив, що це обумовлено виконанням доручення начальника Головного управління промисловості.

З досліджених документів вбачається, що позивач приступив до виконання завдання керівництва головного управління промисловості приблизно через годину після отримання завдання та був відсутній на робочому місці приблизно з 13-45 год. до 15-45 год., що відповідає фактам, встановленим в акті від 18.11.2009.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо неправомірності прийняття наказу №56 від 20.11.2009 про оголошення догани ОСОБА_2, оскільки відповідачем не доведено того, що зазначене доручення надавалося позивачу як термінове або таке, що підлягає виконанню у визначений термін, та відповідно відповідачем не доведено неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків.

Щодо позовних вимог в частині скасування наказу Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації №48-к від 08.12.2009 колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про його неправомірність, проте вважає за необхідне змінити мотиви скасування зазначеного наказу.

Так судами попередніх інстанцій встановлено, що контрольно-ревізійним відділом в м. Дніпропетровську було проведено ревізію використання коштів обласного фонду охорони навколишнього природного середовища в Головному управлінні промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації, за результатами якої складено Акт № 08-21/25 від 18.11.2009.

За висновком ревізорів, протягом 2008-2009 років Головному управлінню промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації було завдано матеріальну шкоду (збитки), в тому числі з вини ОСОБА_2, на якого покладено відповідальність за організацію та здійснення внутрішнього фінансового контролю за використанням коштів обласного бюджету на виконання природоохоронних заходів.

Відповідно до наказу начальника Управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 9-ф від 04.09.2008 ОСОБА_2 призначено відповідальним за здійснення в управлінні внутрішнього фінансового контролю використання коштів обласного бюджету на виконання природоохоронних заходів у 2008 році.

Наказом начальника Управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 11-ф від 27.10.2008 відповідальним за здійснення внутрішнього фінансового контролю використання коштів обласного бюджету на виконання природоохоронних заходів у 2008 році в управлінні додатково призначено ОСОБА_5.

Також згідно з наказом начальника Головного управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 1-ф від 26.02.2009 головного спеціаліста відділу природних ресурсів управління природних ресурсів та фінансового забезпечення ОСОБА_2 було призначено відповідальним за здійснення внутрішнього фінансового контролю в головному управлінні.

З акту ревізії вбачається, що неналежний контроль з боку ОСОБА_2 відбувся у правовідносинах, які мали місце 21.07.2008, 26.08.2008, 09.10.2008, 10.09.2009.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Такими, що системно порушують трудову дисципліну визнаються працівники, які мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за порушення трудової дисципліни і порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Виходячи з цього, при звільненні працівника з підстав, передбачених даною нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

При оскарженні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суд зобов'язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк; у даному випадку головним є те, чи оспорюються ці накази позивачем при оскарженні і самого звільнення.

Таким чином законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що наказ відповідача №56 від 20.11.2009 про накладення догани на ОСОБА_2 є необґрунтованим та неправомірним, та відповідно звільнення позивача за систематичне порушення згідно пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є передчасним та суперечить зазначеній нормі Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законі про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Департаменту промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Головного управління промисловості про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець

К/800/32715/15

К/800/32717/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ВСТУПНА ТА РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНИ)

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

та секретаря Коби Т.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Департаменту промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Головного управління промисловості про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі,

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Департаменту промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Головного управління промисловості про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець