Справа № 826/10455/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2016 року № 826/10455/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
до третя особа Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі: заступника голови Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Блохова Сергія Володимировича, головного спеціаліста відділу соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей, секретаря комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Кузьменка Михайла Івановича, заступника начальника служби у справах дітей, начальника відділу соціально-правового захисту дітей Карпенко Оксани Михайлівни, начальника служби у справах дітей, члена комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Бурлаки Алли Сергіївни ОСОБА_7
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі: заступника голови Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Блохова С.В., головного спеціаліста відділу соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей, секретаря комісії з питань захисту дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Кузьменка М.І., заступника начальника служби у справах дітей, начальника відділу соціально-правового захисту дітей Карпенко О.М., начальника служби у справах дітей, члена комісії з питань захисту дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Бурлаки А.С., третя особа: ОСОБА_7, щодо:

визнання незаконними дій, бездіяльності Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі заступника голови Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, заступника голови комісії з питань захисту прав дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Блохова С.В. в частині фальсифікації в процесі голосування за розглядом справи на засіданні комісії датою від 29.04.2015;

визнання незаконними дій, бездіяльності Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі начальника служби у справах дітей, члена комісії з питань захисту прав дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Бурлаки А.С. щодо прояву службової недбалості: бездіяльність і повна відсутність контролю за діяльністю підлеглих службовців Карпенко О.М. та Кузьменка М.І.; неналежного забезпечення організації та проведення засідання комісії, у тому числі - щодо забезпечення розгляду справи на засіданні комісії 29.05.2015 необхідними документами-доказами, котрі мали підтвердити чи спростувати доводи ОСОБА_7, викладені у його заяві, а також ігнорування доводами, документальними доказами ОСОБА_1 та її представника у процесі розгляду справи; ігнорування особистим перебуванням на засіданні комісії з питань захисту прав дитини; фальсифікації в процесі голосування за розглядом справи на засіданні комісії датою від 29.04.2015; перешкоджання ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_8 в ознайомленні з матеріалами справи за результатами розгляду заяв ОСОБА_7 від 07.04.2015 щодо вчинення жорстокого насильства над дітьми ОСОБА_1 та від 09.04.2015 щодо участі ОСОБА_7 у вихованні дітей через вчинення обману; порушення порядку розгляду заявленого у письмовій формі звернення ОСОБА_1 до служби у справах дітей; направлення матеріалів за результатами проведення обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, засідання комісії з питань захисту прав дитини;

визнання незаконними дій, бездіяльності Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі заступника начальника служби у справах дітей, начальника відділу соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Карпенко О.М. в частині щодо прояву службової недбалості: бездіяльність і повна відсутність контролю за діяльністю підлеглого державного службовця Кузьменка М.І.; неналежного забезпечення організації та проведення засідання комісії, у тому числі - щодо забезпечення розгляду справи на засіданні комісії 29.05.2015 необхідними документами-доказами, котрі мали підтвердити чи спростувати доводи ОСОБА_7, викладені у його заяві, а також ігнорування доводами, документальними доказами ОСОБА_1 та її представника у процесі розгляду справи; ігнорування особистим перебуванням на засіданні комісії з питань захисту прав дитини; фальсифікації в процесі голосування за розглядом справи на засіданні комісії датою від 29.04.2015; перешкоджання ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_8 в ознайомленні з матеріалами справи за результатами розгляду заяв ОСОБА_7 від 07.04.2015 щодо вчинення жорстокого насильства над дітьми ОСОБА_1 та від 09.04.2015 щодо участі ОСОБА_7 у вихованні дітей через вчинення обману; порушення порядку розгляду заявленого у письмовій формі звернення ОСОБА_1 до служби у справах дітей; направлення матеріалів за результатами проведення обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, засідання комісії з питань захисту прав дитини; проявлення бездіяльності щодо виявлення проблем у сім'ї ОСОБА_1 за період спільного її проживання з ОСОБА_7 у шлюбі та після фактичного його розірвання; ігнорування зобов'язанням організовувати профілактику з ОСОБА_7, який вчиняв насильство над дітьми та про це було відомо Карпенко О.М.;

визнання незаконними дій, бездіяльності Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в особі головного спеціаліста відділу з питань соціально-правового захисту прав дітей служби у справах дітей, секретаря комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Кузьменка М.І. в частині щодо прояву службової недбалості: бездіяльність і систематичне ігнорування своїми службовими обов'язками; фальсифікації в процесі голосування за розглядом справи на засіданні комісії датою від 29.04.2015; перешкоджання ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_8 в ознайомленні з матеріалами справи за результатами розгляду заяв ОСОБА_7 від 07.04.2015 щодо вчинення жорстокого насильства над дітьми ОСОБА_1 та від 09.04.2015 щодо участі ОСОБА_7 у вихованні дітей через вчинення обману; порушення порядку розгляду заявленого у письмовій формі звернення ОСОБА_1 до служби у справах дітей; направлення матеріалів за результатами проведення обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, засідання комісії з питань захисту прав дитини; проявлення бездіяльності щодо виявлення проблем у сім'ї ОСОБА_1 за період спільного її проживання з ОСОБА_7 у шлюбі та після фактичного його розірвання; ігнорування зобов'язанням організовувати профілактику з ОСОБА_7, який вчиняв насильство над дітьми та про це було відомо Карпенко О.М.; визнання неправомочним засідання комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.04.2015;

скасування Протоколу № 8 від 29.04.2015 засідання комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації;

скасування розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 241 від 12.05.2015.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що всі дії відповідачів при розгляді комісією з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації 29.04.2015 питання про визначення порядку участі третьої особи ОСОБА_7 у вихованні дітей є незаконними, прийняті в результаті цих дій рішення підлягають скасуванню, оскільки вказані дії та рішення вчинені та прийняті відповідачами у робочий час, натомість відповідно до законодавства голова, його заступник, секретар та члени комісії діють лише на громадських засадах. На думку позивачів, вказівка на те, що відповідачі беруть участь в роботі комісії "на громадських засадах" свідчить про їх обов'язок виконувати свої повноваження як членів Комісії поза режимом робочого дня. Реалізація відповідачами повноважень членів комісії у робочий час свідчить про незаконність таких дій, нецільове використання бюджетних коштів та ухилення відповідачів від виконання своїх службових та посадових обов'язків.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, визначених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів та третя особа у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та вказали, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, а ґрунтуються на припущеннях та на недостовірній інформації.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.04.2015 ОСОБА_7 подав до служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації заяву про розгляд питання його участі у вихованні двох спільних з позивачем малолітніх дітей.

Позивачі вважають, що відповідачем було підроблено запрошення позивачу № 137 від 07.04.2015 для участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини, здійснювалось перешкоджання позивачу в ознайомленні з матеріалами справи та було вчинено ряд інших порушень, на думку позивачів, зокрема, призначено засідання у робочий день, час та на робочому місті, а не поза режимом робочого дня; засідання комісії проводилося в присутності дев'яти членів, котрі відмовили представлятися позивачу, законність участі двох із них викликає сумнів у позивачів.

Як убачається з протоколу № 08 засідання комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.04.2015 на засіданні були присутні Блохов С.В. - заступник голови комісії, секретар комісії - Кузьменко М.І. та сім членів комісії. На вказаному засіданні слухали інформацію Кузьменка М.І. про визначення участі ОСОБА_7, у вихованні його малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матір'ю. З протоколу, разом з тим, убачається, що на засіданні комісії були присутні батько та мати дітей зі своїми представниками. На даному засіданні, дев'ятьма членами з дев'яти ухвалено визначити способи участі батька ОСОБА_7 у вихованні його малолітніх дітей у визначеному порядку.

12.05.2015 розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про вирішення питання щодо участі батька у вихованні дітей № 241 відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 29.04.2015), визначено способи участі ОСОБА_7 у вихованні своїх малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2; визначено дні та часи спілкування з ними.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1, 2 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про охорону дитинства", "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", "Про освіту", "Про соціальні послуги", "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю", Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення.

Згідно з п. 12 зазначеного Типового положення голова, його заступник, секретар та члени комісії беруть участь у її роботі на громадських засадах.

Аналогічне положення міститься і в п. 11 Положення про комісію з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Оболонської в місті Києві державної адміністрації від 10 січня 2011 року №6 та розробленим відповідно до Типового положення.

Вказівка на акти Кабінету Міністрів України як на нормативну підставу діяльності комісії вказує на обов'язковість постанов Кабінету Міністрів України з питання захисту прав дитини для комісії. Вказане відноситься і до положень постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, в тому числі щодо участі голови, його заступника, секретаря та членів комісії у роботі такої комісії на громадських засадах, що означає безоплатність виконання ними своїх повноважень членів комісії.

Таким чином, суд вважає, що твердження позивачів про те, що члени комісії як штатні працівники районних установ, окрім роботи за режимом повного робочого дня мають додатковий трудовий обов'язок в позаробочий час брати участь в засіданнях комісії, які проводяться у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць (п. 8 Типового положення) є безпідставними, що підтверджується змістом постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, в якій відсутня вказівка на згоду членів комісії брати участь в її роботі (за згодою).

Суд погоджується з доводами відповідачів з приводу відсутності у секретаря комісії права голосу при вирішенні питань на засіданнях комісії, оскільки такий висновок не відповідає Типовому положенню про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Так, відповідно до пп. 6, 7 вказаного Типового положення комісію очолює голова районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Голова комісії може мати заступника. До складу комісії на громадських засадах входять керівники структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, заступники керівників територіальних органів МВС та Мін'юсту, а також працівник служби у справах дітей, який виконує обов'язки секретаря комісії.

Аналогічне положення міститься в п. 7 Положення про комісію з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Оболонської в місті Києві державної адміністрації від 10 січня 2011 року №6 та розробленим відповідно до Типового положення.

Тобто працівник районної служби у справах дітей входить до складу комісії з усіма правами члена такої комісії, включаючи право голосу, але при цьому має додаткові обов'язки секретаря, пов'язані з вирішенням питань організації роботи комісії, веденням протоколів засідань комісії, підготовкою, оформленням рішень комісії тощо, що знайшло своє відображення у п. 13 Типового положення, згідно з яким організаційне забезпечення діяльності комісії здійснюється відповідною службою у справах дітей.

За таких обставин, суд вважає твердження позивачів про відсутність у відповідача Кузьменка М.І. як секретаря комісії права голосу на засіданні комісії 29 квітня 2015 року є необгрунтованим. Зазначене відносить і до твердження позивачів щодо відсутності права голосу у заступника голови комісії відповідача ОСОБА_11

Твердження позивачів та їх представника про участь в засіданні комісії 29.04.2015 лише дев'ятьох її членів, що має наслідком визнання засідання комісії неправомочним, не є обгрунтованим з огляду на наступне.

Пунктом 8 Положення визначено, що основною організаційною формою діяльності комісії є її засідання, яке проводиться у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. Засідання є правомірним, якщо на ньому присутні не менше ніж дві третини від загальної кількості її членів.

Склад комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у кількості 15 членів комісії затверджений Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації 07.04.2015 № 175.

З протоколу № 08 засідання комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.04.2015 убачається, що дана Комісія ухвалювала визначені питання у складі дев'яти осіб, тобто, суд приходить до висновку, що на засіданні були присутні дві третини від загальної кількості її членів, як того вимагає зазначене вище Положення.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 були присутні на засіданні комісії 29.04.2015 та, як убачається з матеріалів справи, давали пояснення (заперечення) на заяву третьої особи ОСОБА_7 про встановлення порядку його участі у вихованні малолітніх дітей, однак сумнівів щодо складу комісії та повноважень її членів не висловлювали. Рішення про оскарження дій комісії та прийнятих нею документів виникло вже після оголошення рішення комісії, видання на підставі цього рішення розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 241 від 12.05.2015 та спроб ОСОБА_7 реалізувати вказане розпорядження шляхом явки за місцем проживання позивача ОСОБА_1 та малолітніх дітей з метою побачення з ними у встановлені години та дні.

Твердження позивачів щодо попередньої змови відповідачів з ОСОБА_7, що стало, на їхню думку, підставою для винесення незаконного рішення, та щодо упередженого розгляду справи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони належним чином не підтверджені, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 брали участь у засіданні комісії 29.04.2015 так як і ОСОБА_7, та були наділені рівними правами.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що комісією було дотримано принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, встановлений ст. 141 Сімейного кодексу України, а також при розгляді такого спірного питання, як участь одного з батьків у вихованні дитини, комісією в повному обсязі реалізовано право на запрошення до участі у засіданнях комісії громадян, які беруть безпосередню участь у вирішенні долі конкретної дитини, з правом дорадчого голосу (п. 8 Типового положення).

Крім того, відповідно до п. 3 Типового положення основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток, що конкретизується законодавцем у ст. 152 Сімейного кодексу України, згідно з якою право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Щодо вимоги про скасування протоколу засідання комісії, суд зазначає, що комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом, а її рішення носять виключно рекомендаційний характер. Посадові та службові особи, які є членами даної комісії беруть участь у її роботі, як зазначалось, на громадських засадах, тобто вони не можуть видавати акти владних повноважень, як окремі суб'єкти владних повноважень. Голова, його заступник, секретар та члени комісії не мають владних розпорядчих функцій. Протокол як документ, яким оформляються колегіальні рішення, не являється ні нормативно-правовим актом, ні актом індивідуальної дії, тобто не може бути предметом адміністративного спору в розумінні ч. 2 ст. 17 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає, що вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України відповідачами дотримані. Засідання комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.04.2015 відбулось відповідно до Положення про Комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.01.2011 № 6, та проводилось з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття цих рішень.

Вказане, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи позивачів не спростовують встановленого вище судом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур