Справа № 2а-0870/6033/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/15476/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2011 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці від 10.03.2011 року № 112000006/2011/000410/1.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів було задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2011 року - скасовано та ухвалено нову постанову. якою у задоволенні позовних вимог Відкритому акціонерному товариству «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - відмовлено.

У касаційній скарзі Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2011 року.

Запорізькою митницею Міндоходів подано заперечення на касаційну скаргу, в яких вона просить залишити касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 01.01.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (покупець) та Компанією «Veraco Intertrading Ltd» (продавець) укладено контракт № ВП. 1323.37515.11.06И, відповідно до якого продавець зобов'язаний поставити та продати кокс доменний на умовах DAF, кордон Польщі/України, прикордонна станція Ізов/Хрубешов, а покупець зобов'язаний оплатити та прийняти продукцію відповідно до специфікацій до контракту.

Для проведення митного оформлення поставленого товару Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 04.03.2011 року до Запорізької митниці було подано вантажну митну декларацію № 112030000/2011/006397, в якій зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди та надано:

- контракт № ВП. 1323.37515.11.06И від 01.01.2011 року зі специфікацією № 1;

- рахунки-фактури між попереднім продавцем «РОLBILDING» та покупцем «Veraco Intertrading Ltd» № Р-043/18/2011 від 23.02.2011 року, № Р-043/17/2011 від 20.02.2011 року, № Р-043/16/2011 від 20.02.2011 року з вартістю коксу грубого кам'яновугільного доменного 303,00 дол. США за тонну;

- висновки по контролю якості № РGL/TC/DEW/54A/11 від 23.02.2011 року, № РGL/TC/DEW/55A/11 від 24.02.2011 року, № РGL/TC/DEW/58A/11 від 01.03.2011 року на кокс грубий кам'яновугільний доменний для ВАТ «Запоріжсталь»;

- сертифікати походження № РІ7МР/АЕ 0032564 від 20.02.2011 року, № РL/МF/АЕ 0032566 від 23.02.2011 року;

- комерційні акти № 1424/2011 від 20.02.2011 року, № 1509/2011 від 23.02.2011 року, № 1417/2011 від 20.02.2011 року;

- лист технічного відділу ВАТ «Запоріжсталь» № 9-41/1094950 від 15.10.2010 року з роз'ясненням, що кокс не є ливарним, а також з описом технічного принципу використання коксу;

- довідку про вартість б/н від 04.03.2011 року;

- копії ВМД країни-відправника № МRN 11РL303030Е0002819 та № MRN 11РL303030Е0002800 від 20.02.2011 року, № МRN 11РL303030Е0003096 від 23.02.2011 року;

- лист фірми «Veraco Intertrading Ltd» від 23.02.2011 року № 37/

04.03.2011 року для підтвердження митної вартості товару за першим методом відповідачем на зворотному боці ДМВ-1 було зазначено необхідний перелік додаткових документів, а саме:

- інформація зовнішньоторгових організацій про вартість товару та/або сировини;

- відповідна бухгалтерська документація (бух. документи згідно яких товар було знято з обліку зі складу відправника товару);

- договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Також зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

10.03.2011 року представником позивача було зроблено на зворотному боці ДМВ-1 наступний запис «На даний час іншого подати неможливо».

10.03.2011 року Запорізькою митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості товару №112000006/2011/000410/1 за третім методом.

У якості підстави прийняття такого рішення зазначена відмова від подання декларантом додаткових документів. Перший метод неможливо застосувати у зв'язку з відмовою декларанта надати додаткові документи. Застосувати методу № 2 неможливо у зв'язку з відмінністю певних фізичних характеристик. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій з подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально приближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ). ВМД № 112030000/1/966 від 12.01.2011 року.

Не погоджуючись з даним рішенням, Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулося до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України, митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно із статтею 86 Митного кодексу України, митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Статтею 259 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 264 Митного Кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі.

Згідно із статтею 266 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає, що у разі незгоди Митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 266 Митного кодексу України зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Обов'язок суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності подати додаткові документи на вимогу митного органу встановлений частиною 2 статті 264 Митного кодексу України, а також пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, яким визначено, що визначення митної вартості - сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень Митного кодексу України та інших нормативно - правових актів.

Пунктом 5 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження встановлено, що для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 267 Митного кодексу України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1.

Згідно із пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до статті 88 Митного Кодексу України декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

При цьому, в рамках положень пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Зокрема, для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: - договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; - рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); - відповідна бухгалтерська документація; - ліцензійний чи авторський договір (контракт); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; - калькуляція фірми - виробника товару; - копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; - сертифікат про походження товару; - відомості про якісні характеристики товару; - інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Якщо декларантом не надані в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх надання, то митний орган відповідно до статті 265 Митного кодексу України та пункту 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 339 від 09.04.2008 року «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», передбачено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом шляхом:

1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості;

2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для витребування додаткових документів стало встановлення того, що митна вартість товару значно відрізнялась від рівня митної вартості подібних товарів у ЄАІС Держмитслужби, митне оформлення яких вже здійснено. Бухгалтерські документи, які б підтверджували фактичну вартість товару, надано не було.

У зв'язку із тим, що у митного органу обґрунтовано виник сумнів у правильності визначення митної вартості товару, відповідачем правомірно були витребувані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару. Позивач був ознайомлений з необхідністю надання додаткових документів, однак відмовився від їх надання. Матеріали справи також свідчать, що з особою, уповноваженою на роботу з митницею, проводилась процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості щодо послідовного вибору методів (від першого до третього) визначення митної вартості.

Оскільки позивачем не були надані витребовувані документи, а надані документи обґрунтовано викликали сумнів в правильності митної оцінки товару, що переміщується позивачем через митний кордон України, відповідачем була правомірно скоригована митна вартість товару з урахуванням положень Митного Кодексу України.

З огляду на вищевказане та враховуючи те, що позивач не надав митному органу додаткові документи для підтвердження митної вартості товару саме за першим методом, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач правомірно визначив митну вартість товарів на підставі наявних відомостей за методом № 3 згідно з митним законодавством, отже рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 10.03.2011 року № 112000006/2011/000410/1 суд касаційної інстанції визнає таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, що виключає підстави для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанцій, є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2015 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз