Справа № 812/1544/15
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року справа № 812/1544/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року по справі № 812/1544/15 (головуючий у І інстанції Ковальова Т.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» до Луганської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до Луганської митниці ДФС України (далі відповідач), в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 702180001/2015/000015/1 від 24.06.2015 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702180001/2015/00040 від 24.06.2015 (а.с. 3-9).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у задоволенні зазначеного позову ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 224-229).

Позивач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, у звязку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. (а.с. 236-241).

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» зареєстроване в якості юридичної особи 29.07.2004 виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, , є субєктом зовнішньоекономічної діяльності, зареєстрований в якості платника податку на додану вартість (а.с. 53-75).

12 березня 2015 року між ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» та компанією постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Група «ПОЛІПЛАСТИК» (Росія) було укладено контракт №1203-2015 (далі - Контракт), предметом якого є поставка позивачу поліетилену різних марок, мішків б/в. Відповідно до Розділу 3 Контракту ціна на товар є договірною та зазначається у Специфікаціях, валюта контракту - ЄВРО. Ціни на товар, вказані у Специфікаціях (а.с. 18-25).

22.06.2015 Специфікацією № 34 до вищезазначеного Контракту, сторони узгодили поставку на протязі червня 2015 року поліетилену ПЭ2НТ11-9 у кількості 42 000,00 кг за ціною 1,38 євро за 1 кг., загальною вартістю 57 960,00 євро (а.с.23).

На виконання умов Контракту № 1203-2015, на адресу позивача 24 червня 2015 року було відвантажено партію товару у кількості 21 000,00 кг., на загальну суму 28 980,00 євро, відповідно до рахунку-фактури № ЭВ000639 від 24.06.2015 (а.с.86).

При митному оформленні товару позивачем була заповнена та подана до підрозділу відповідача - митного посту «Сєвєродонецьк» митна декларація від 23.06.2015 № 702180003/2015/001415, в якій Товар задекларований у митний режим «імпорт» (а.с. 118-120).

В митній декларації позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за ціною контракту № 1203-2015 в розмірі - 28980,00 євро.

Разом з митною декларацією позивач надав митному органу: контракт № 1203-2015 від 12 березня 2015 року; специфікацію № 34 від 22.06.2015 до Контракту № 1203-2015 від 12 березня 2015 року; рахунок-фактуру № ЭВ000633 від 24.06.2015; товарну накладну № ЭВ000633 від 24.06.2015; паспорт якості № 61 від 16.04.2015; паспорт якості № 72 від 24.04.2015; договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 29.12.2014 № 25-МД; рахунок № 302 від 23.06.2015; довідку про транспортно-експедиційні витрати від 23.06.2015 (а.с. 18-38).

Позивачем додатково надано: митну декларацію країни відправника № 10113070/2206/0008767; міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) № 0738488 від 22.06.2015; лист продавця Товару № б/н від 24.01.2013; бухгалтерську довідку від 22.06.2015 № б/н; калькуляцію № б/н від 22.06.2015 (а.с. 31-38).

Наявність пов'язаності між продавцем та покупцем, що зазначено декларантом у гр. 9а ДМВ від 26.06.2015 призвели до виникнення сумнівів у відповідача стосовно включення в ціну товарів всіх необхідних складових митної вартості у відповідності до умов поставки (а.с. 119).

Митним органом 24 червня 2015 року прийнято рішення № 702180001/2015/000015/1 про коригування митної вартості товарів, внаслідок цього митну вартість товару було збільшено з 25 184,91 євро до 28 505,40 євро. Згідно з цим рішенням, застосовано другорядний метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

24.06.2015 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 702180001/2015/00040 (а.с. 10-16).

При здійснені митного оформлення товарів за митною декларацією № 70218003/2015/000180 від 29.07.2015 при розрахунку митної вартості товарів декларантом самостійно враховані розмір фрахту до кордону (10000 грн.) та розмір витрат на транспортно-експедиційні послуги (2083, 33 грн.), що зазначено у графі 20 декларації митної вартості № 70218003/2015/000180 від 29.07.2015 (витрати на транспортування до місця доставки) сума 11 851, 8816 грн. за один товар та 231, 4484 грн. за другий товар, що в сумі становить 12083,33 грн. (а.с. 158-162).

Статтею 55 МК України надано право митному органу коригувати митну вартість товарів.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із пунктом 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить перевірка та контроль правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

10 квітня 2008 року Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п.2 (a) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

В статті VII п.2 (b) цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Відповідач згідно з наведеними законодавчими нормами надав позивачу можливість підтвердити заявлену митну вартість чи відкоригувати її шляхом надання додаткових документів, однак позивач не надав затребуваних додаткових документів у повному обсязі або інших документів щодо підтвердження чи узгодження з Митницею заявленої митної вартості спірного товару, не обґрунтував неможливість надання додаткових документів. Інших способів, ніж витребування митним органом додаткових документів та надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено. У контролюючого органу були достатні підстави для сумніву щодо правильності митної оцінки товару (інформація про те, що вартість ідентичного та подібного товару, який поставлявся також і самим Товариством протягом 2015 року, перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості), тому Митниця обґрунтовано запропонувала позивачу надати додаткові документи, які, в свою чергу, Товариство відмовилося надати, що дало підстави для визначення митної вартості відповідачем.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, було виявлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та відсутні всі відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару. Відповідач стверджував, що до митної вартості товарів не включено у повному обсязі витрати на транспортування, а саме витрати на експедиційні послуги.

Колегія суддів погоджується з твердженням Відповідача про необхідність врахування під час перевірки фактичне зменшення фактурної вартості за одиницю товару у порівняння з попереднім митним оформленням з 1,54 євро/кг (додаткова угода від 27.05.2015 № 28 до контракту від 12.03.2015 № 1203-2015) до 1,38 євро/кг (додаткова угода від 22.06.2015 № 34 до контракту від 12.03.2015 № 1203-2015) при тому, що згідно з аналізом цінової інформації періодичного видання ICIS, рівень котирувань на поліетилен низького тиску поступово збільшувався наступним чином: ІСIS від 30.04.2015 - 1280 - 1450 дол. США/т на умовах DAF Росія; ІСІS від 08.05.2015 - 1460 - 1550 дол. США/т на умовахРосія; ІСІS від 22.05.2015 - 1460 - 1550 дол. США/т на умовахРосія; ІСІS від 11.06.2015 - 1460 - 1580 дол. США/т на умовах DAF Росія, тобто, спостерігається поступове збільшення рівня (а.с. 144-148).

Приймаючи до уваги посилання сторін на періодичне видання ICIS, як на джерело інформації, та відсутність даних про спростування наведеної в ньому інформації, у колегії суддів відсутні підстави вважати неправомірним використання зазначеної інформації відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно із статтею 53 МК України декларант для підтвердження заявленої митної вартості, у тому числі подає транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином, враховуючи умови поставки товару та вимоги статті 53 МК України позивач зобовязаний був надати відповідачу документи про вартість перевезення товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) визначені додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Перелік документів наведений повністю оскільки позивач наполягав на відсутності права у відповідача вимагати додаткові документи та стверджував про фактичне надання необхідних документів.

Позивачем самостійно у графі 9а митної декларації зазначено про повязаність між собою продавця та покупця (а.с. 119). Оскільки відповідачу засновницькі документи не надавались, відповідно він мав підстави вважати наявною повязаність між продавцем та покупцем.

З урахуванням викладеного при здійснені аналізу формування ціни товару та рівня котирувань на поліетилен низького тиску згідно з періодичним виданням ІСІS, посадова особа митниці мала обґрунтовані підстави вважати, що на заявлений декларантом рівень митної вартості вплинув взаємозв'язок між продавцем та покупцем. Таким чином в даному випадку позивач зобовязаний був надати додаткові документи.

Законом України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

При опрацюванні наданих декларантом документів у посадової особи відповідача були підстави вважати наявними розбіжності, відсутність числових значень складових митної вартості товарів та у відповідності до частин третьої та четвертої статті 53 МК України відповідачем було витребувано у позивача наступні документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються, відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортеру товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) виробника.

У відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язаний протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Листом № 08/09-01 від 08.09.2015 декларантом надано комерційну пропозицію продавця на червень 2015, у наданні інших документів декларантом відмовлено (а.с. 41).

Колегія суддів не приймає до уваги додані у суді першої інстанції документи (а.с. 187-206, 212-213), оскільки на виконання вищезазначених обовязків декларанта вони не були надані позивачем уповноваженій особі відповідача при митному оформленні товару.

У відповідності до частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частини другий четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 58 МК України: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В даному випадку позивач не надав документальне підтвердження складових митної вартості зокрема договору с третіми особами стосовно перевезення товару та документів, повязаних з його виконанням.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4ст. 57 МК України).

Наданими відповідачем доказами підтверджено, що митним органом проведено консультацію з декларантом згідно з вимогами частини 4 статті 57 МК України, в процесі якої декларанту надано роз'яснення щодо причин незастосування першого методу визначення митної вартості, повідомлено про рівень цін на подібні та ідентичні товари, запропоновано здійснити коригування митної вартості оцінюваного товару за другим методом визначення митної вартості товару (за ціною договору щодо подібних товарів) відповідно до ст.59 МК України на підставі рівня митної вартості подібного товару - на однакових умовах поставки із розрахунку 1,54 євро/кг.

Таким чином, колегією суддів достовірно встановлено дотримання відповідачем процедури проведення консультацій та черговості застосування методів визначення митної вартості. .

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч. 3 ст. 58 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст.59 МК України, при визначені митної вартості за ціною ідентичних товарів за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними, подібними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (ч. 2 ст. 59 МК України).

Ціна договору щодо подібних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 59 МК України).

В даному випадку відповідачем як ідентичний товар була прийнята партія товару між тими самими продавцем та покупцем оформлена на підставі МД від 02.06.2015 №702180001/2015/001270 із розрахунку 1,54 євро/кг з додаванням витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України (а.с. 207-211).

Позивачем не спростовувалась можливість застосування зазначеної партії товару як подібної, оскільки останній взагалі наполягав на необхідності застосування першого методу.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням неподання декларантом всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другої та частині третій статті 53 МК України, що потягло за собою відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари, колегією суддів встановлено, що Луганською митницею правомірно відмовлено декларанту у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково посилається на рахунок № 306 та довідку від 25.06.2015, оскільки зазначені документи відсутні в матеріалах справи та взагалі не надавалися сторонами у цій справі на підтвердження чи спростування будь-яких доводів, тобто, не є доказами по справі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в зазначеній частині допущено описку, яка на думку колегії не впливає на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та постанови суду першої інстанції без змін відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року по справі № 812/1544/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року по справі № 812/1544/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 17.02.2016.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3