Справа № 810/253/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/253/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

11 лютого 2016 року 810/253/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Риболовецьке господарство села Трипілля» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Управління Державної казначейської служби України в Обухівському районі про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Риболовецьке господарство села Трипілля» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Управління Державної казначейської служби України в Обухівському районі про стягнення грошових коштів у сумі 153 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 цієї статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Крім того, пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Аналогічне положення містилося в підпункті 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (діяв до набрання чинності Податковим кодексом України, тобто до 01.01.2011), яким було визначено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Так, постановою Господарського суду Київської області від 11.12.2007 у справі № А18/241-07 було скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області №000052301/0578 від 30.05.2007.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2009 у справі № 22-а-110006/008 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області залишено без задоволення, а постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2007— без змін.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, право позивача на подання заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування виникло у позивача 05.03.2009 - на наступний день після набрання законної сили судовим рішенням про скасування податкового повідомлення-рішення, за яким раніше платником податків було сплачено визначене контролюючим органом податкове зобов’язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області Державної податкової адміністрації з листом № 45 від 07.06.2010 про повернення надмірно сплачених грошових коштів у сумі 153 000, 00 грн. шляхом їх зарахування в рахунок наступних платежів з єдиного податку.

Таким чином, заява про повернення надмірно сплачених коштів була подана позивачем в межах строків, встановлених підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Отже, право позивача на звернення до суду виникло після отримання ним відповіді контролюючого органу про відмову в поверненні надмірно сплачених коштів.

Підпунктом 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 21.12.2000 N 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" було встановлено, що платник податків вправі оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення з урахуванням строків давності. В свою чергу, строки давності визначені статтею 15 зазначеного Закону і становили 1095 днів.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Статтею 102 ПК України відповідний строк встановлений на рівні 1095 днів.

Суд зазначає, що під рішенням контролюючого органу, яке може бути оскаржено до суду в межах строків, зазначених вище, слід також розуміти рішення про відмову у відшкодуванні надмірно сплачених платежів.

Таким чином, право позивача на звернення до суду виникло після отримання ним листа ДПІ в Обухівському районі Київської області Державної податкової адміністрації листом № 1373/10/19-005 від 16.06.2010 та існувало протягом 1095 днів.

Позивач звернувся до суду з позовом у цій справі 21.01.2016 (позов був поданий до відділення поштового зв’язку), тобто з пропуском граничного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Розглядаючи питання про наявність або відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, як було зазначено раніше, відмова контролюючого органу у поверненні надмірно сплачених сум податку, викладена в листі № 1373/10/19-005 від 16.06.2010, була мотивована касаційним оскарженням постанови Господарського суду Київської області від 11.12.2007 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2009 у справі № 22-а-110006/008.

Приватне акціонерне товариство «Риболовецьке господарство села Трипілля» повідомило, що після отримання цього листа воно мало обґрунтовані сподівання, що суми надмірно сплаченого податку на додану вартість будуть повернуті йому після завершення касаційного провадження.

Матеріали справи свідчать, що після цього позивач звертався до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Київської області Державної податкової служби з листом № б/н від 18.04.2013, у якому просив відповідача повернути позивачу надмірно сплачену суму грошових коштів зі сплати податку на додану вартість на суму 153 000, 00 грн.

У той же час, Державною податковою інспекцією в Обухівському районі Київської області Державної податкової служби в листі № 1075/10/20-005 від 15.05.2013 було зазначено про наявність відповідної переплати на особовому рахунку ЗАТ «Риболовецьке господарство села Трипілля» та неможливість її повернення у зв’язку зі спливом встановленого п. 43.3 ст. 43 ПК України граничного строку на подання такої заяви. При цьому в листі не була обґрунтована причина неврахування подання позивачем заяви № 45 від 07.06.2010 (тобто в межах встановлених строків).

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому ЗАТ «Риболовецьке господарство села Трипілля» наполегливо зверталося до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області із заявами про повернення належних йому коштів, з метою відновлення своїх прав в позасудовому порядку.

Так, в заяві № б/н від 11.02.2014 (вх. № 883/10) позивач просив відповідача повернути останньому надмірно сплачену суму грошових коштів зі сплати податку на додану вартість на суму 153 000, 00 грн., проте в задоволенні цього прохання було відмовлено листом ДПІ в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області № 504/10/20-005 від 24.02.2014.

Заявою № 16 від 04.06.2015 Приватне акціонерне товариство «Риболовецьке господарство села Трипілля» просило ДПІ в Обухівському районі Державної податкової служби у Київській області повернути ПрАТ «Риболовецьке господарство села Трипілля» надмірно сплачені кошти у сумі 153 000, 00 грн., однак ДПІ в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області листом № 1946/10/20-015 від 07.07.2015 відмовила позивачу у поверненні надмірно сплаченої суми грошових коштів, оскільки ПрАТ «Риболовецьке господарство села Трипілля» було пропущено строк на звернення з відповідною заявою до контролюючого органу.

Отже, матеріали справи свідчать про намір позивача врегулювати спірні відносини в позасудовому порядку, тобто позивач мав сподівання, що його право на отримання надмірно сплачених сум податків (що було фактично констатовано судом шляхом скасування податкового повідомлення-рішення №000052301/0578 від 30.05.2007 та підтверджувалося контролюючим органом у відповідних листах) буде реалізовано без звернення до суду.

Суд зазначає, що право на справедливий судовий розгляд є основоположною засадою всієї системи захисту прав та свобод людини.

Принцип юридичної визначеності та «право на суд» заявника, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 і полягає в тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним та підлягає дозволеним за змістом обмеженням, зокрема й щодо строків звернення до суду за захистом порушеного права. Норми, що регулюють строки подачі адміністративного позову, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту, в тому числі й у разі наявності певних обставин, які зумовили порушення встановлених процесуальних строків.

Така позиція була зазначена Європейським судом з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008.

Отже, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини та сукупність досліджених судом обставин, які свідчать про неможливості звернення позивача до суду у встановлений строк та з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

При цьому, суд вважає, що відмова у визнанні поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у даному випадку не буде пропорційна меті процесуального обмеження, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки обмежить право Приватного акціонерного товариства «Риболовецьке господарство села Трипілля» на доступ до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення і не може бути оскаржена окремо. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Суддя Дудін С.О.