Справа № 686/9928/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/9928/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

16 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької міської ради жінок на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради, третьої особи Хмельницької міської ради жінок про визнання незаконним та скасування рішення сесії Хмельницької міської ради,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати незаконним та скасувати п. 1.4 рішення 42-ї сесії Хмельницької міської ради № 16 від 17.09.2014; зобов'язати Хмельницьку міську раду розглянути питання передачі у тимчасове користування приміщення по вул. Грушевського, 64 в м. Хмельницькому Хмельницькій міській раді жінок відповідно до п. З рішення 28 сесії Хмельницької міської ради № 11 від 30.10.2013 "Про впорядкування управління об'єктами комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького".

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.10.2015 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Хмельницька міська рада жінок подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а провадження у справі - закриттю, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням 28 сесії міської ради від 30.10.2013 № 11 "Про впорядкування управління об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького", передбачено передача об'єктів комунальної власності в тимчасове безоплатне користування на строк не більше 2 років.

При цьому 01.12.2014 на офіційному веб-сайті Хмельницької міської ради оприлюднено рішення відповідача, де в п. 1.4. вирішено "передати в тимчасове безоплатне користування приміщення міської комунальної власності Хмельницькій міській раді жінок нежитлове приміщення по вул. Грушевського, 64 загальною площею 50,6 кв. м. для розміщення організації строком на десять років".

Вважаючи п. 1.4. рішення Хмельницької міської ради від 17.09.201 № 16 "Про передачу в тимчасове безоплатне користування приміщення міської комунальної власності Хмельницькій міській раді жінок нежитлове приміщення по вул. Грушевського, 64 загальною площею 50,6 кв. м. для розміщення організації строком на десять років"

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки передавши безоплатно приміщення по вул. Грушевського, 64 загальною площею 50,6 кв. м. на інший строк відповідачем порушено своє попереднє рішення.

Разом з тим суд першої інстанції розглянув вказаний позов в порядку КАС України, виходячи з того, що даний спір є адміністративним.

Колегія суддів вважає такі висновки неправомірними , з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про оформлення у власність чи оренду нерухомого майна (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Як досліджено із змісту позовної заяви, позивач просить визнати незаконним та скасувати п. 1.4 рішення 42-ї сесії Хмельницької міської ради № 16 від 17.09.2014; зобов'язати Хмельницьку міську раду розглянути питання передачі у тимчасове користування приміщення по вул. Грушевського, 64 в м. Хмельницькому Хмельницькій міській раді жінок відповідно до п. З рішення 28 сесії Хмельницької міської ради № 11 від 30.10.2013 "Про впорядкування управління об'єктами комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького"

В даному випадку Хмельницька міська рада реалізує свої повноваження власника нерухомого майна, і виступає рівноправним суб'єктом цивільних відносин. Таким чином у відносинах з приводу яких виник спір, відповідач не здійснював владні управлінські функції. А тому, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із відносин права власності, має не публічний, а приватно - правовий характер.

Водночас, варто зазначити, що на реалізацію спірного рішення було прийнято договір тимчасового безоплатного користування приміщення по вул. Грушевського, 64 в м. Хмельницькому, тобто вказане рішення призвело до виникнення, зміни та припинення цивільних правовідночин, а відтак спори, що виникли з таких правовідносин не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Крім того, завданням цивільного судочинства, відповідно до ст.1 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна позиція щодо правил визначення юрисдикції адміністративних судів наведена в постанові Верховного суду України від 25 лютого 2015 року.

Так, згідно висновку Верховного Суду України який міститься у постанові від 17 лютого 2015 року справа № 21-551а14, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України зазначила, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Приймаючи постанову від 16 грудня 2014 року № 21-544а14, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України також дійшла висновку, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, разом з тим, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано ст. 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом". Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні цього спору порушена підсудність вирішення вимог, які мали бути вирішенні судом в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (зокрема, постанова від 07 липня 2015 року справа №21-847а15), а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України, суд роз'яснює сторонам, що вирішення такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 197, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької міської ради жінок задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради, третьої особи Хмельницької міської ради жінок про визнання незаконним та скасування рішення сесії Хмельницької міської ради закрити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.