Справа № 810/2645/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/2645/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року №810/2645/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними та стягнення надміру сплачених коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд» або позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби (далі - Київська митниця ДФС або відповідач), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій Київської міської митниці ДФС щодо відмови повернути позивачеві надміру сплачені платежі за заявою від 07.05.2015 та стягнення надміру сплачених податку на додану вартість у розмірі 411040,04 грн. і митного збору у розмірі 167351,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.05.2015 звернувся до Київської митниці ДФС із заявою про повернення надміру сплачених коштів, до якої додав довідку про відсутність заборгованості перед бюджетом та копії документів, які підтверджують суму надміру сплачених коштів.

Разом з цим, листом від 04.06.2015 Київська митниця ДФС відмовила у поверненні заявленої позивачем суми.

Відмову відповідача у повернені позивачеві надміру сплачених грошових коштів позивач вважає протиправною, оскільки товариством виконані усі вимоги, що передбачені чинним законодавством з метою підтвердження факту надмірної сплати митних платежів та додані вичерпні документи, що підтверджують числове значення таких сум.

Відповідач позов не визнав, заперечення надав суду у письмовій формі та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що митний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зокрема наголошував, що заявлені до повернення грошові кошти не є надмірно сплаченими, оскільки були перераховані до бюджету на підставі митних декларацій, які були самостійно заповнені та подані позивачем.

За таких обставин, визначені у них суми податку на додану вартість та митного збору є узгодженими і поверненню, за існуючими обставинами, не підлягають.

Представник ГУ ДКС України у м. Києві проти позову заперечив, зазначивши, що повернення органами державної казначейської служби помилково та/або надміру сплачених митних платежів можливе виключно на підставі висновку контролюючого органу, який стосовно позивача на адресу ГУ ДКС України у м. Києві області не надходив. Тому правових підстав для виплати позивачу спірних сум відповідно до Порядку повернення митних та інших платежів, який затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618, немає.

Представники сторін та третьої особи у судове засідання, призначене на 16.09.2015, не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Водночас матеріали справи містять клопотання позивача та третьої особи про розгляд справи за відсутності їх уповноважених представників.

Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності та враховуючи, що про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги положення частин четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07 травня 2015 року ТОВ «Фоззі-Фуд» звернулось до Київської міської митниці із заявою №УРБ 10/14-2004 про повернення надміру сплачених коштів у якій просило повернути надміру сплачені митні платежі у розмірі 768891,85 грн. шляхом зарахування їх на депозитний рахунок типу 3734 ТОВ «Фоззі-Фуд» для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава (а.с.22-29).

Як пояснив позивач, вказана сума надмірно сплачених митних платежів виникла внаслідок виявлення помилок у низці митних декларацій, внаслідок яких митні платежі сплачувались двічі: за попередньою митною декларацією та за основною. В ряді інших митних декларацій позивачем були допущені помилки, що полягають у невірному зазначені валюти, у якій здійснювались розрахунки за товари, що пред’являлись до митного оформлення, що призвело до значного завищення митного збору та ПДВ. Також позивач зазначив, що за однією з декларацій митним органом було самостійно стягнуто з депозитного рахунку ТОВ «Фоззі-Фуд» суму митних платежів у подвійному розмірі.

При цьому, в графі «СП» (спосіб платежу) декларації позивачем, відповідно до класифікатора способів розрахунків вказано код « 01» - сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім'я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби.

Відповідно до пояснень позивача, підприємством при подачі попередньої митної декларації помилково було вказано у графі «СП» (спосіб платежу) попередньої митної декларації код « 01» замість коду « 32» - фінансова гарантія у вигляді грошової застави.

Вказана помилка, у свою чергу, призвела до подвійної сплати суми митних платежів за один і той самий товар на підставі попередньої та основної митної декларації.

Аналогічним чином, тобто шляхом зазначення у попередній митній декларації коду оплати « 01» замість « 32», позивачем було здійснено сплату митних платежів за попередніми митними деклараціями №100000005/2012/483351 від 21.09.2012 на суму 270304,70 грн. (а.с. 38-39), МД №100000005/2012/483015 від 29.08.2012 на суму 116150,18 грн. (а.с. 42-43), що підтверджується відмітками митного органу «сплачено» на вказаних попередніх МД та відповідних їм основних МД №100200000/2012/539053 (а. с. 40-41), №100200000/2012/538561 (а.с. 44-45).

Факт надходження до державного бюджету відповідних сум митних платежів як за попередніми так і за основними митними деклараціями на загальну суму 441226,20 грн. сторонами у ході розгляду справи не заперечувався.

7 жовтня 2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС подана митна декларація №100250002/2014/069251, згідно якої задекларовано товар – шоколад у вигляді плиток без начинки у первинних упаковках, імпортований на підставі контракту ТОВ «Фоззі-Фуд» з Chocolat Stella SA (Швейцарія) від 18.04.2014 №582 (а.с. 46-47).

Водночас, як вбачається з пункту 2.2 контракту від 18.04.2014 №582 валютою контракту є CHF (швейцарський франк) (а.с. 51-55).

16 жовтня 2012 року ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС подано митну декларацію №100200000/2012/539872, згідно якої задекларовано товар – лосось атлантичний, відправник – Norway Royal Salmon AS (а.с. 67-68).

15 січня 2013 року до МД №100200000/2012/539872 від 16.10.2012 було оформлено аркуш коригування, відповідно до якого збільшено розмір митних платежів на 9148,35 грн.

При цьому, суму митних платежів у розмірі 9148,35 грн. митним органом стягнуто двічі, що підтверджується випискою з рахунку позивача за 14.01.2013 (а.с. 70-71).

Таким чином, за МД №100200000/2012/539872 позивачем було зайво сплачено суму митних платежів у розмірі 9148,35 грн.

16 жовтня 2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС подано митну декларацію №100250002/2014/069608, згідно якої задекларовано товар – кондитерські вироби, відправник Luigi Zaini S.p.A (Італія) (а.с. 72-74). Сума митних платежів відповідно до графи 47 митної декларації становить 643715,78 грн., у тому числі ПДВ – 201161,18 грн., митний збір – 442554,60 грн.

Загальна сума, на думку позивача, надмірно (помилково) сплачених позивачем сум митних платежів за вказаними епізодами складає 578391,69 грн.

Листом від 04.06.2015 №3449/10/26-70-25-01-02 Київська митниця ДФС повідомила ТОВ «Фоззі-Фуд» про те, що відповідно до пункту 5 статті 301 Митного кодексу України повернення сум митних платежів здійснюється у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною. Однак, станом на 04.06.2015 у митного органу відсутні відомості щодо внесення змін до митних декларацій, вказаних ТОВ «Фоззі-Фуд» у заяві від 07.06.2015 №УРБ 10/14-2014.

Враховуючи викладене, відповідач зазначив про відсутність правових підстав для повернення митних платежів у розмірі 578391,69 грн.

Водночас, цим же листом відповідач повідомив, що у зв’язку з визнанням недійсною митної декларації від 18.08.2014 №100250002/2015/067498 грошові кошти у розмірі 306650,34 грн. перераховані 28.05.2015 на відповідний рахунок ТОВ «Фоззі-Фуд».

Щодо повернення митних платежів на суму 306650,34 грн. у зв’язку із визнанням недійсної декларації №100250002/2015/067498, представник позивача у ході розгляду справи не заперечував.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо повернення позивачеві грошових коштів у розмірі 578391,69 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що пов'язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

У свою чергу, помилково сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань (пп.14.1.182 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

За змістом частин 1 - 4 статті 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов’язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини 5 статті 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, сума надміру сплачених митних платежів, за твердженням позивача, виникла внаслідок вчинення товариством помилок при заповнені митних декларацій. При цьому, позивач не заперечував, що вищезазначені помилки не пов’язані з діями посадових осіб органу доходів і зборів,

Судом також встановлено, що обставини, з якими позивач пов’язує переплату митних платежів не підпадають під дію пунктів 1-6 частини 5 статті 301 Митного кодексу України.

Вирішуючи питання, чи є кошти, сплачені позивачем на підставі вищезазначених митних декларацій надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями у розумінні Податкового та Митного кодексів України, суд зауважує таке.

За змістом пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Абзацом другим зазначеного пункту визначено, що митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Згідно статті 4 Митного кодексу України, митна декларація – це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Частиною 8 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про, зокрема, митну вартість товарів та метод її визначення; суму митних платежів, спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Загальні положення, що стосуються заповнення граф митної декларації визначено пунктом 3 Порядку №651.

Підпунктом 3.1 пункту 3 Порядку №651 передбачено, що митна декларація не повинна містити підчисток і помарок.

Відповідно до підпунктів 3.2 та 3.3 пункту 3 Порядку №651 відомості, заявлені умитній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей. Графи A, C, D/J, E/J, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

Розділом II Порядку№ 651 встановлено порядок заповнення граф митних декларацій.

Зокрема, у Графі 47 «Нарахування платежів» наводяться відомості про нарахування митних платежів. Відомості про нарахування плати наводяться тільки в ЄАД.

У першій колонці «Вид» зазначається код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами.

У другій колонці «Основа нарахування» при нарахуванні вивізного мита: зазначаються: за адвалорною ставкою - митна вартість товару, зазначена в графі 45 МД; за специфічною ставкою - кількість товару у відповідних одиницях вимірювання та обліку.

У третій колонці «Ставка» зазначаються: при нарахуванні плати - установлений законодавством розмір ставки плати; при нарахуванні вивізного мита - установлений законодавством розмір ставки вивізного мита.

У четвертій колонці «Сума» зазначається нарахована сума вивізного мита чи плати. Розмір плати визначається залежно від кількості зазначених у колонці "Основа нарахування" годин з урахуванням установленого законодавством розміру плати за одну годину.

У п’ятій колонці «Спосіб платежу» зазначається код способу розрахунку відповідно до класифікатора способів розрахунку.

У силу положень частини 8 статті 256 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

За змістом статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації (абзац третій пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України).

За попередніми митними деклараціями №100000005/2012/483416 від 27.09.2012, №00000005/2012/483351 від 21.09.2012, №00000005/2012/483015 від 29.08.2012 та за митними деклараціями №100250002/2014/069251, №100250002/2014/069608 позивачем самостійно здійснено декларування товару, у тому числі, визначено ставки митних платежів та їх суми, сплачено митні платежі, а митним органом виконані всі митні процедури, визначені відповідно до заявленого митного режиму.

Таким чином, кошти, сплачені позивачем за попередніми митними деклараціями №100000005/2012/483416 від 27.09.2012, №00000005/2012/483351 від 21.09.2012, №00000005/2012/483015 від 29.08.2012 та за митними деклараціями №100250002/2014/069251, №100250002/2014/069608, не є у розумінні положень Податкового кодексу України надміру сплаченими, оскільки відповідають сумі самостійно нарахованих позивачем податкових зобов'язань, які вважаються узгодженими та не підлягають оскарженню.

Не є сплачені позивачем суми на підставі зазначених митних декларацій помилково сплаченими грошовими зобов’язаннями, оскільки товари, вказані в них, не звільненні від оподаткування, відтак позивач зобов’язаний був сплатити як митний збір так і податок на додану вартість.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи 04.06.2015 у поверненні позивачеві заявленої суми, як надмірно (помилково) сплаченої до бюджету, Київська митниця ДФС діяла на підставі, у спосіб та у порядку, передбаченому законодавством, оскільки за існуючим фактом самостійно узгоджених позивачем податкових зобов’язань, заявлена до повернення сума не є а ні переплатою, а ні такою, що сплачена до бюджету помилково.

Водночас, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що на збільшений розмір самостійно визначених та сплачених до бюджету податкових зобов’язань вплинула помилка позивача при заповненні граф відповідних митних декларацій.

Згідно положень пункту 4 частини 5 статті 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною.

Суд зазначає, що Митним кодексом України визначений спеціальний порядок усунення негативних наслідків, викликаних неправильними відомостями у митній декларації та вичерпний перелік випадків, коли до митної декларації можуть бути внесені зміни (уточнення).

Відповідно до частини першої статті 269 Митного кодексу України, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов’язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Частиною другою статті 269 Митного кодексу України передбачено, що внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України (частина 7 статті 269 Митного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій» від 21.05.2012 № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі – Положення №450) пунктами 33-38 якого встановлено порядок внесення змін до митної декларації та її відкликання.

Відповідно до пункту 33 Положення №450, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначенi в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема, шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Згідно пункту 37 Положення №450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

При цьому, аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення; необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Інших підстав для самостійного оформлення митним органом аркушу коригування Положення №450 не містить.

Відтак, суд критично ставиться до тверджень позивача про відсутність установленого порядку оформлення змін до митної декларації після завершення митного оформлення товару та обов’язку відповідача за заявою позивача самостійно оформити аркуш коригування, оскільки зміни до митної декларації, у даному випадку, пов'язані з перерахуванням сум митних платежів за відсутністю підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення.

У справі, що розглядалась, судом установлено, що позивач самостійно визначив суму податкових зобов’язань зі сплати мита та податку на додану вартість у митній декларації, сума сплачених платежів відповідає розмірові визначених позивачем податкових зобов’язань, жодних змін до митної декларації після завершення митного оформлення товару та випуску його у вільний обіг позивач не вносив.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується подвійної сплати суми у розмірі 9148,35 грн. відповідно до МД №100200000/2012/539872 від 16.10.2012, то зазначена обставина підтверджується випискою з рахунку позивача за 14.01.2013 (а.с. 70-71). Відповідач даного факту не заперечував, будь – яких пояснень щодо правомірності своїх дій у цій частині не надав.

У зв’язку з цим, суд дійшов висновку про існування надмірно (помилково) сплаченої позивачем до бюджету суми митних платежів у розмірі 9148,35 грн. у поверненні якої йому безпідставно відмовлено, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Водночас щодо вимог позивача про стягнення такої суми з Державного бюджету України, слід зауважити таке.

Процедуру повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету визначено Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618.

Згідно з положеннями розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, платником податку до загального відділу митного органу, яким здійснювалося оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Тобто, законодавчо встановленою умовою повернення надміру сплачених митних платежів є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

При цьому, з метою підтвердження обґрунтованості заявлених до повернення сум, відповідний відділ (митного органу) перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Враховуючи визначений на законодавчому рівні порядок повернення надмірно сплачених сум митних платежів, а також беручи до уваги той факт, що митним органом не підготовлений та не поданий до третьої особи відповідний висновок, вимоги позивача у частині стягнення з Державного бюджету надміру сплачених платежів є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.11.014 (справа № 21-207а14), від 24.03.2015 (справа № 21-3а15), від 16.09.2015 (справа №21-1465а15), яка відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись іншими судами та у даних рішеннях Верховний Суд України зазначив, що належним способом захисту порушеного права є, у даному випадку, зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти відповідний висновок та подати його для виконання відповідному управлінню казначейської служби.

За правилами статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач доказів, які б спростували доводи відповідача в частині наявності правових підстав для повернення коштів у розмірі 569243,34 грн. у ході розгляду справи не надав.

Водночас, відповідачем не спростовано тверджень позивача про надмірну сплату митних платежів у розмірі 9148,35 грн.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов’язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції, яка діяла до 01.09.2015, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За подання до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (частина друга статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Із матеріалів справи вбачається, що розмір майнових вимог, заявлених позивачем, становить 578391,69 грн. Таким чином, повна сума судового збору, розрахована відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 4872,00 грн. За наслідками розгляду справи, майнові вимоги позивача у розмірі 578391,69 грн. задоволені у частині 9148,35 грн., що складає 1,58%.

Платіжним дорученням №2905377 від 16.06.2015 позивачем сплачено частину судового збору у розмірі 487,20 грн. (10 відсотків). Решта суми судового збору у розмірі 4307,82 грн. (4872-76,98-487,20) підлягає стягненню з позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби України щодо відмови повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» надміру (помилково) сплачені митні платежі за заявою від 07.05.2015 в розмірі 9148,35 грн.

Зобов'язати Київську міську митницю Державної фіскальної служби України прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» надміру (помилково) сплачені митні платежі за заявою від 07.05.2015 у розмірі 9148 (дев'ять тисяч сто сорок вісім) грн. 35 коп. та подати його для виконання Головному управлінню державної казначейської служби України у м. Києві.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (ідентифікаційний код 32294926) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4307 (чотири тисячі триста сім) грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено й повному обсязі та підписано 16.09.2015