Справа № 691/636/15-а
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/636/15-а
провадження № 2-а/691/1/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі: судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище справу за адміністративною позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, Комунального підприємства «Комунальник» ОСОБА_4 міської ради Черкаської області про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Черкаської області від 03.12.2014 року №223, визнання відповідальним наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 за фактично укладеним договором найму житлового приміщення з 1996 року, та зобовязання видати ордер на займане житлове приміщення, -

встановив:

до суду з вимогою про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Черкаської області від 03.12.2014 року №223; визнання фактично укладеним, починаючи з 2007 року, договір найму квартири АДРЕСА_2; зобовязання укласти письмовій договір на постійне користування квартирою, звернулася представник позивача ОСОБА_2. Та, в ході судового розгляду уточнивши заявлені позовні вимоги, представник позивача, позивач просили визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Черкаської області від 03.12.2014 року №223; визнати відповідальним наймачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_3 та фактично укладеним з нею договір найму житлового приміщення з 1996 року; зобовязати видати ордер на займане житлове приміщення, виділену колишнім власником квартиру АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовної заяви вказує, що у 1992 році, рішенням адміністрації ОСОБА_4 цукрорафінадного комбінату імені XXV зїзду КПРС при попередньому розподілі житла, позивачу було виділено квартиру №54 у багатоквартирному будинку по вул. Маресьєва, 2а, м. Городище Черкаської області. З 1990 року, колишній чоловік ОСОБА_5, проживав самостійно у однокімнатній квартирі, яка розташована АДРЕСА_4, у звязку з тим, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися, а також він хворів та продовжує хворіти на активну форму туберкульозу, що унеможливлювало проживання в одному житловому приміщенні з ним та дітьми, через небезпеку зараження цим захворюванням. Про факт припинення шлюбних відносин та проживання за різними фактичними адресами, адміністрації підприємства на час прийняття рішення про виділення житла, було відомо. 06.03.1996 року, голова профкому Цукрорафінадного комбінату ОСОБА_6, оголосив список осіб, яким надано житло у будинку №2а по вул. Маресьєва у м. Городище, серед яких було названо і ОСОБА_2, після чого всім особам, що отримували житло у цьому будинку, адміністрацією підприємства було вказано на необхідність виконання внутрішніх робіт у наданих квартирах власними силами та за власний рахунок, оскільки у квартирах були голі стіни та лише підведені до квартир необхідні комунікації. В травні 1996 року, ремонтні роботи були закінчені, та разом із неповнолітніми дітьми вселилася до вищевказаної квартири, де і мешкає по даний час. На поліпшення стану отриманої квартири та підтримання її у належному стані, витратила значну суму коштів, яка складає близько 200000грн.. Добросовісно сплачувала усі комунальні платежі за вказане житло, а також за електричну енергію. Однак, до теперішнього часу, виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, усупереч всіх діючих як на той час, та і у теперішній час законів та нормативно-правових актів з питань житлових прав громадян, не виданий ордер на вказане житлове приміщення. Через що, останнім часом не може укласти відповідні договори з комунальними службами, а також на електропостачання, позбавляє законного права на приватизацію житла, та порушує конституційні і загальновизнані права людини. Протягом всі цих років, неодноразово зверталася до виконкому ОСОБА_4 міської ради за отриманням ордеру. Відмовляли у видачі ордеру з тієї підстави, що разом з дітьми повинна звільнити квартиру у якій мешкав на той час та мешкає досі колишній чоловік ОСОБА_5, що розташована АДРЕСА_5, хоча фактично, на час надання квартири у будинку 2а по вул. Маресьєва у м. Городище Черкаської області, вже майже шість років з дітьми там не мешкала, також не була відповідальним квартиронаймачем у вказаній квартирі. Вважає, що виконавчі органи місцевої влади зобовязані надати ордер на заселене житлове приміщення, яке було виділене за нормами діючого на той час житлового законодавства. До теперішнього часу право на проживання у зазначеному житловому приміщенні будь-ким не спростовувалось. Зауваження щодо того, що причиною відмови у надані ордеру на житлове приміщення є наявність іншого не зданого житлового приміщення є незаконним, оскільки житлове законодавство не передбачає здачу попереднього займаного родиною житлового приміщення у якості умови отримання нового житлового приміщення у порядку поліпшення житлових умов, крім того позивач не є відповідальним квартиронаймачем у квартирі колишнього чоловіка. Вважає, що має право на отримання права власності на займане житлове приміщення квартиру АДРЕСА_6 у порядку набувальної давності (ст. ст. 344, 345 ЦК України), а також у порядку приватизації житлового приміщення. У обговорюваній ситуації підстава відмови у видачі ордеру є незаконною відповідно до вимог чинного законодавства, тому за захистом своїх прав, звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити.

У судовому засіданні позивач, представник позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Черкаської області позовні вимоги не визнала, зазначивши, що питання визнання права власності позивача на квартиру АДРЕСА_6 було предметом розгляду в судовому порядку, і судом апеляційної інстанції 28.05.2014р. ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні права власності на квартиру в багатоквартирному будинку за набувальною давністю, як і відмовлено, за рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради, в укладені договору на постійне користування, видачі ордеру на вказану вище квартиру, так як позивач не звільнила попереднього займане родиною житлове приміщення, за умови, при отримані нового житлового приміщення у порядку поліпшення житлових умов - квартири АДРЕСА_6, і на даний час там не проживає.

Представник відповідача КП «Комунальник» ОСОБА_4 міської ради Черкаської області у судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини своєї неявки не повідомили, як і не надходило заяв про перенесення чи слухання справи без їхньої участі

Суд, розглянувши позов у межах заявлених/уточнених вимог, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача ОСОБА_4 міської ради Черкаської області, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.17 КАС України, встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Громадин, за ст.31 Житлового кодексу Української РСР, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному насаленому пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сімю.

Згідно підпункту 8 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, делеговані повноваження, в т.ч., видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Відповідно до ст.58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_9 народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Вбачається, що за рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Черкаської області №223 від 03.12.2014 року (далі Рішення №223), ОСОБА_2, позивач у справі, відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було відмовлено в укладенні договору на право постійного користування житловою квартирою №54 по вул. Маресьєва, 2а м. Городище та зобовязано останню звільнити самовільно зайняту квартиру.

Заслухавши сторін у справі та вивчивши Рішення №223, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, представника позивача щодо невмотивованості прийнятого виконавчим комітетом Рішення №223, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суб'єкт владних повноважень повинен приймати обґрунтоване рішення та уникати невмотивованих висновків.

Вбачається, що в оскаржуваному рішенні не вказано на підставі яких саме норм законодавчих актів відповідачем прийнято оскаржуване рішення. Крім того, із змісту даного рішення неможливо встановити, що стало підставою для відмови позивачу щодо укладення договору на право постійного користування житловою квартирою №54 по вул. Маресьєва, 2а м. Городище.

Надаючи оцінку правомірності Рішення №223, суд зауважує наступне.

За матеріалами справи, встановлено, що з травня 1996 року, після закінчення ремонтних робіт ОСОБА_2, позивач у справі, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була виділена їй у 1992 році на підставі гарантійного листа ОСОБА_4 цукрорафінадного комбінату імені ХХV зїзду КПРС від 27.06.1990 року №1110, при попередньому розподілі житла.

Отже, ОСОБА_2 за згоди ОСОБА_4 цукрорафінадного комбінату імені ХХV зїзду КПРС, власника, на той час, майна, вселилася у вказане приміщення, без отримання ордера на вселення, яке планувалось видати в подальшому, за умови звільнення займаної сімєю позивача однокімнатної квартири.

У травні 1996 року, сімя позивача ОСОБА_2 складалась з неї та двох неповнолітніх дітей, які виїхавши з квартири АДРЕСА_7, на виконання гарантійного листа, стали проживати в спірній квартирі АДРЕСА_8, а колишній чоловік ОСОБА_5 залишився проживати в однокімнатній квартирі АДРЕСА_9. Шлюб позивача розірвано 15.08.1995р., при цьому, з 1990 року позивач з дітьми проживала у своєї матері АДРЕСА_10, оскільки шлюбні відносини між подружжям були припинені.

Відповідно до інформації наданої ОСОБА_4 відділком Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 15.12.2015р. за вих. №39, станом на 01.01.2013 року, по даних БТІ право власності на квартиру №47 по вул. Г.Чорнобиля (Жовтнева), 157 (147) в м. Городище, Черкаської області, не зареєстровано, інвентаризаційна справа на квартиру №47, відсутня.

Згідно довідки щодо виділення кватири - рішенням профкому та адміністрації при попередньому розподілі, у 1992 році власник, на той час, квартири за №54 по вул. Маресьєва, 2а у м. Городище Черкаської області ОСОБА_4 цукрорафінадний комбінату імені ХХV зїзду КПРС, гарантійним листом від 27.06.1990 року, що є діловим, та містив в собі гарантію, іншими словами підтвердження того, що в майбутньому ОСОБА_2, позивач у справі, після здачі в експлуатацію 2-ї черги 97 кв. житлового будинку, для покращення житлових умов, отримає трьохкімнатну квартиру, визначили для себе права та обовязки щодо спірної, на даний час, квартири.

Наявні у матеріалах справи документи від профкому та гарантійний лист, підтверджують факт попереднього виділення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_11. Однак, при остаточному розподілі житла, вказана квартира позивачу не була виділена.

Вбачається, що за даними Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_4 цукрорафінадний комбінат», місцезнаходження юридичної особи: 19501, Черкаська область, Городищенський район, місто Городище, вулиця Театральна, будинок 5, з датою державної реєстрації - 08.02.1996 року, припинило державну реєстрацію 12.07.2007 року, за судовим рішенням про припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом, 10.04.2007, 12.07.207, 209/8-01, Господарський суд Черкаської області.

Факт постійного користування позивачем, з 1996 року по даний час, спірною квартирою сторонами не заперечується, та підтверджується матеріали справи.

В судому засіданні зясовано, що спірна квартира перебуває на балансі КП «Комунальник» та передана до комунальної власності ОСОБА_4 міської ради на підставі рішень виконкому ОСОБА_4 міської ради «Про передачу майна з балансу міської ради на баланс КП «Комунальник»» від 05.12.2006р. №250, та від 13.06.2006 року за №3-4/V «Про передачу обєктів державного майна в комунальну власність», відповідно до яких на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови господарського суду Черкаської області за №08/608а від 17.03.2006р. про зобовязання ОСОБА_4 міської ради Черкаської області прийняти безоплатно до комунальної власності нерухоме майно житловий фонд та обєкти соціальної інфраструктури, було створено комісію для передачі та передано безоплатно в комунальну власність обєкти державного майна, в т.ч., 74кв. (введений експлуатацію) будинок м. Городище, вул. Маресьєва, 2а, та квартира 54 (загальною площею 61,8кв.м., житлова 37,4кв.м.), згідно акту приймання-передачі житлового фонду передана останнім.

Згідно інформації ОСОБА_4 відділку Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 21.10.2015р. вих.573, на даний час, у БТІ право власності на квартиру №54, вул. Маресьєва, 2а, м. Городище, Черкаської області, не видавалося і не реєструвалось.

Отже, свої права на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_12, ні ВАТ «ОСОБА_4 цукрорафінадний комбінат», ні ОСОБА_4 міська рада Черкаської області, ні Комунальне підприємство «Комунальник», не заявили, як і не вживали заходів щодо оформлення права власності на дану нерухомість.

З метою отримання у власність квартири №54 по вулиці Маресьєва, 2а, в м. Городище Черкаської області ОСОБА_2, позивач у справі, неодноразово зверталась до різних інстанцій, що підтверджується матеріалами переписки, як з приводу отримання ордера так і в іншому порядку, наприклад, укладення договору на право постійного користування житловою квартирою, але до цього часу питання про надання ордера на займану квартиру або укладення договору найму, так і не вирішене.

Верховний Суд України в пункті 11 листа від 26 травня 2011 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (житлове право)» зазначив, що у випадках коли згідно із законодавством жиле приміщення надається за спеціальним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому або за спільним рішенням громадської організації та її профспілкового органу з наступним повідомленням виконкому місцевої ради або місцевої державної адміністрації (статті 52, 53 ЖК), право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тому в разі відмови у видачі ордера може бути заявлено позов про його видачу.

Законодавством передбачено, що єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є ордер, який видається громадянину особисто або з його сім'єю, виконавчим органом місцевої ради на підставі рішення про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду. Ордер на жиле приміщення є правовстановлюючим документом індивідуального характеру (адміністративним актом), що видається виконавчим органом місцевого самоврядування до компетенції якого входить вирішення питань, пов'язаних з наданням житлових приміщень. Він породжує цивільні правові відносини між громадянином і організацією, яка зобовязана укласти з ним договір найму жилого приміщення.

Приймаючи рішення в цій частині, суд звертає увагу, що виконавчий комітет не наділений правом скасовувати спільні рішення адміністрації та профспілкового комітету про надання житла, і за наявності такого, зобовязані вирішити питання щодо надання заявнику права на житло. Рішення про надання жилого приміщення окремим громадянам приймає виконавчий орган місцевої ради, підприємство, організація, у віданні яких знаходиться жилий будинок.

Отже, заявлені вимоги в частині визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Черкаської області від 03.12.2014 року №223, як і зобовязання ОСОБА_4 міську раду Черкаської області, повторно, розглянути питання щодо видачі ордеру гр. ОСОБА_2, на займане нею житлове приміщення квартиру АДРЕСА_13, підлягають до задоволення.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати позивача відповідальним наймачем житлового приміщення - квартиру АДРЕСА_3 та фактично укладеним з нею договір найму житлового приміщення з 1996 року, та видати ордер на займане житлове приміщення, виходячи з наступного.

Із змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_9 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_9 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч.3 ст.2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України.

Судом встановлено, що прийняття рішення щодо комунального майна належить до виключної компетенції ОСОБА_4 міської ради, а тому суд не може втручатися у вільний розсуд останньої при здійсненні радою наданих їй повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, при заперечені щодо предявлених позовних вимог, щодо оскаржуваного рішення, і за таких обставин враховуючи те, що держава гарантує право на житло, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.47 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 1, 2, 6, 31, 58 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 2, 3, 17, 71, 159, 160 - 163, 167, 185, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Черкаської області від 03.12.2014 року за №223 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2О.».

Зобовязати ОСОБА_4 міську раду Черкаської області, розглянути, повторно, питання видачі ордеру гр. ОСОБА_2, на займане нею житлове приміщення квартиру АДРЕСА_13.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_10