Справа № 826/4243/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження в адміністративній справі

15 лютого 2016 року м. Київ№ 826/4243/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом компанії Сілаг ГмбХ Інтернешнл (Швейцарія), яка діє в Україні через представництво "Сілаг ГмбХ Інтернешнл", до державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

На підставі ч.ч. 3, 7 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 15 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подана заява, об'єктивно оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для їх розгляду її вирішення, суд -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) знаходиться справа №826/4243/15 (далі - справа) за позовом компанії Сілаг ГмбХ Інтернешнл (Швейцарія), яка діє в Україні через представництво "Сілаг ГмбХ Інтернешнл" (далі - позивач, Компанія), до державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дніпровському районі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 02 грудня 2014 року № (далі - спірне рішення).

До суду 27 січня 2016 року через канцелярію від представника позивача надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з досягненням сторонами примирення (далі - заявлене клопотання).

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, зокрема, що між позивачем та відповідачем досягнуто податковий компроміс, що підтверджено у судовому порядку.

Присутні у судовому засіданні 15 лютого 2016 року представники позивача підтримали заявлене клопотання та просили задовольнити його, а представник відповідача заперечував проти задоволення заявленого клопотання та просив залишити його без задоволення.

Так, згідно з п.п. 1, 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених ст. 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

При цьому, відповідно до п. 2 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому, 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивачем у судовому порядку оскаржувалося рішення відповідача від 22 квітня 2015 року №9425/10/26-53-22-02-10 про непогодження процедури застосування податкового компромісу за заявою позивача (далі - рішення про непогодження процедури податкового компромісу).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року в адміністративній справі №826/8513/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року, задоволено частково позов Компанії до ДПІ у Дніпровському районі, а саме визнано протиправним та скасовано рішення про непогодження процедури податкового компромісу (далі - судове рішення).

Зі змісту судового рішення, копія якого міститься у матеріалах справи, вбачається, що Компанія звернулася до ДПІ у Дніпровському районі із письмовою заявою про намір досягнення податкового компромісу. У вказаній заяві зазначено про прийняття спірного рішення та його оскарження у судовому порядку. Також зазначено про застосування податкового компромісу до визначеного у спірному рішенні податкового зобов'язання.

Платіжним дорученням від 10 квітня 2015 року №8937 Компанією сплачено 87708,45 грн., згідно заяви про досягнення податкового компромісу, як 5% від суми основного грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначеного спірним рішенням.

22 квітня 2015 року ДПІ у Дніпровському районі прийнято рішення про непогодження процедури податкового компромісу.

Як вже зазначено вище, рішення про непогодження процедури податкового компромісу визнано протиправним і скасовано у судовому порядку, оскільки воно не ґрунтується на нормах ПК України.

У судовому рішенні міститься висновок про те, що Компанією дотримано вимоги ПК України, необхідні для досягнення податкового компромісу, який, у зв'язку з наведеним, є досягнутим.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2016 року №К/800/52800/15 (адміністративна справа 826/8513/15) касаційну скаргу ДПІ у Дніпровському районі повернуто скаржнику.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку, що між позивачем та відповідачем досягнуто податковий компроміс.

Твердження відповідача про те, що податковий компроміс не досягнуто, оскільки ним не прийнято рішення про погодження процедури застосування податкового компромісу, за переконанням суду, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.12 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених Наказом ДФС України 17 січня 2015 року №13 (далі - Методичні рекомендації), рішення щодо погодження/непогодження застосування податкового компромісу приймається керівником контролюючого органу на підставі колегіального розгляду структурними підрозділами (податкового та митного аудиту (або іншого структурного підрозділу, який надіслав (вручив) податкове повідомлення-рішення платнику податків), оподаткування юридичних осіб, доходів і зборів з фізичних осіб, правової роботи, погашення заборгованостей, координаційно-моніторингового, власної безпеки, слідчими підрозділами фінансових розслідувань, оперативними підрозділами), що оформлюється відповідним протоколом.

З аналізу викладеного вбачається, що контролюючим органом, у разі погодження застосування податкового компромісу, приймається рішення про таке погодження.

Разом з тим, суд зазначає, що Методичні рекомендації не мають правового значення для цілей регулювання спірних правовідносин, оскільки вони не є нормативно-правовим актом, а, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норми ПК України, який, натомість, є нормативно-правовим актом, не містять вимоги щодо прийняття контролюючим органом, у разі погодження застосування податкового компромісу, рішення про таке погодження.

Відповідно до п. 11-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 51 КАС України, сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

Таким чином, перевіривши зазначені у заявленому клопотанні доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки досягнення сторонами примирення, як вбачається з викладених вище норм КАС України, є підставою для закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11-2, 51, 122, 157, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/4243/15 за позовом компанії Сілаг ГмбХ Інтернешнл (Швейцарія), яка діє в Україні через представництво "Сілаг ГмбХ Інтернешнл", до державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам), роз'яснивши, що повторне звернення до адміністративного суду з тим самим позовом не допускається.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів із дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Ухвала у повному обсязі складена 17 лютого 2016 року