Справа № 428/8512/15-а
Суддя: Олійник В. М.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № Справа № 428/8512/15-а
Провадження № 2-а/428/152/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 УПФУ в Луганській області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами ГУПФУ в Луганській області про зобовязання вчинити певні дії. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що 19.04.2002 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув її батько капітан міліції ОСОБА_5, який на той час працював у Лисичанському міському відділі внутрішніх справ. Після загибелі батька, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», їй - як дитині загиблого, була призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника, яку отримувала її мати - ОСОБА_6, як законний представник малолітньої дитини. 18.08.2014 року вона була зарахована до вищого навчального закладу - Харківського національного університету внутрішніх справ, який відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про вищу освіту», відноситься до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання. 22 березня 2015 року їй виповнилося 18 років, а 06.04.2015 р. була здійснена остання виплата пенсії по втраті годувальника. Після вказаної дати виплата вказаної пенсії - припинена. Згідно відповіді Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України в Луганській області оскільки позивача було зараховано до Харківського національного університету внутрішніх справ, підстав для подальшої виплати пенсії немає на підставі статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зазначені обставини позивач вважає такими, що не відповідають фактичним даним та порушують її законні права на отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника оскільки відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку. Вказана норма закону прямо вказує на те, що усі курсанти, без винятку, мають право на вказану пенсію. Згідно з пп.5 п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2005 року № 4 «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», «Члени сімей таких військовослужбовців, а також осіб, які загинули, померли або пропали безвісти, мають право на пенсію, яка призначається в разі втрати годувальника». При цьому відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», немає розмежувань по вищих навчальних закладах для їх слухачів (курсантів), а отже вона будучи курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ, має право на пенсію по втраті годувальника. Тому на підставі викладеного позивач звернулася з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позові, просила позов задовольнити та зобов'язати відповідача ОСОБА_7 Управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити з травня 2015 року нарахування та виплату позивачу пенсії по втраті годувальника до досягнення 23-річного віку (за умови продовження навчання). Також пояснила, що вона не може перейти на загальну пенсію по втраті годувальника у звязку з тим, що померлий ОСОБА_5 більшу частину часу пропрацював на Камчатці, відновити документи неможливо, а трудова книжка в неї відсутня.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях на позов, де зокрема зазначено, що пенсія по втраті годувальника призначалась на користь позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992(далі - Закон №2262-ХІІ) та виплачувалась в період часу з 01.01.2007 по 31.03.2015. Виплата пенсії припинена на підставі статті 30 Закону №2262-ХІІ, у звязку з досягненням ОСОБА_318 років. Вказаною нормою законодавства передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку. Відповідно до довідки №2/1178-к від 10.03.2015 ОСОБА_3 є курсантом 1-го курсу Харківського національного університету внутрішніх справ. Ця обставина не дає підстав для продовження пенсійних виплат на користь позивача на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, відповідно до статті 5 Закону №2262-ХІІ особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. Відповідно до статті 36 цього Закону діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих-навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення про головні управління Фонду, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Призначення пенсій іншим категоріям осіб за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснюють управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, які згідно постанови Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 року є самостійними юридичними особами публічного права, хоч і підвідомчими ОСОБА_7 управлінням в областях. Враховуючи викладене, для вирішення питання щодо призначення пенсії по втраті годувальника за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Позивачу необхідно звернутись до міського управління Фонду.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач після загибелі батька ОСОБА_5, який працював у Лисичанському міському відділі внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", як дитина загиблого отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

18.08.2014 року позивача було зараховано до вищого навчального закладу - Харківського національного університету внутрішніх справ. Означений факт підтверджується довідкою № 4/227д/вих від 11.03.2015 року.

22.03.2015 року позивачу виповнилося 18 років, а 06.04.2015 року була здійснена остання виплата пенсії по втраті годувальника. Після вказаної дати виплата вказаної пенсії припинена, про що також зазначає відповідач.

Відповідно до довідки відділу кадрового забезпечення Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.03.2015 року, ОСОБА_3 є курсантом 1го курсу денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ.

Відповідно до довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.03.2015 року, ОСОБА_3 - курсант та навчається у вказаному навчальному закладі. На повному державному утриманні - не перебуває.

З відповіді Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України в Луганській області від 30.04.2015 року за № 148/7-11 слідує, що оскільки ОСОБА_8 зарахована до Харківського національного університету внутрішніх справ, підстав для подальшої виплати пенсії немає на підставі статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1, п.а) ч.4, ч. 6 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Непрацездатними членами сімї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивач отримувала пенсію на підставі ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» як дитина померлого до досягнення 18 років. На даний час вона є курсантом 2-го курсу ХНУВС, тобто курсантом навчального закладу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1, абз.2 п.2 ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_9), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

У вказаному законі не має розмежовування щодо навчальних закладів на відміну від норми ч.6 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», а тому позивач має право звернутися до відповідного міського управління пенсійного фонду для вирішення питання щодо призначення пенсії по втраті годувальника за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення про головні управління Фонду, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Призначення пенсій іншим категоріям осіб за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» здійснюють управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, які згідно постанови Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 є самостійними юридичними особами публічного права, хоч і підвідомчими ОСОБА_4 управлінням в областях.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що позивач не має права на призначення пенсії по втраті годувальника на підставі ч.6 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». До відповідного міського відділу пенсійного фонду за призначенням пенсії по втраті годувальника на підставі ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач не зверталась, суд дійшов висновку про відсутність порушень відповідачем норм діючого законодавства, а також прав позивача, у звязку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та ст.ст.2, 11, 12, 17, 18, 70, 71, 122, 159-163, 183-2, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 УПФУ в Луганській області про зобовязання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом десяти днів з моменту отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги з одночасним направленням її копії до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник