Справа № 509/40/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/23792/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Овідопільського районного суду Одеської області від 10.03.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання рішень незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинними та скасувати рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 23.03.2004 року № 318-ІV «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі громадянам у власність» - в частині, яка стосується земельної ділянки АДРЕСА_1 Також позивач просив визнати нечинними та скасувати рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 16.09.2004 року № 446-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадян земельних ділянок загальною площею 17,2423 га для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок), розташованих в межах населеного пункту жилмасиву «Червоний хутір» с. Мізикевича Овідіопольського району Одеської області, та передачу у власність громадянам земельних ділянок для вказаних цілей» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадян земельних ділянок - стосовно земельної ділянки АДРЕСА_1 - та передання у власність вищеназваним Рішенням земельної ділянки АДРЕСА_1

Ухвалою Овідопільського районного суду Одеської області від 10.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2015 року, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цій справі подали до Вищого адміністративного суду України касаційні скарги у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просять скасувати вказані судові рішення.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір по суті, суди керувалися тим, що справа, яка розглядається, є адміністративною. Проте цей висновок не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Як встановлено, позивач посилався на порушення відповідачем вимог законодавства при ухваленні рішень від 23.03.2004 року № 318-ІV «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі громадянам у власність» та від 16.09.2004 року № 446-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадян земельних ділянок загальною площею 17,2423 га для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок), розташованих в межах населеного пункту жилмасиву «Червоний хутір» с. Мізикевича Овідіопольського району Одеської області, та передачу у власність громадянам земельних ділянок для вказаних цілей». Позивач вважає, що вказаними рішеннями порушено його право спільної сумісної власності на земельну ділянку, яке йому належить в силу статті 60 Сімейного кодексу України.

Таким чином, справа має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки має місце спір про право.

Суди дійшли висновку про застосування наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду відповідно до статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, помилково не врахувавши, що цей спір не є адміністративним, а тому вказані норми не можуть бути застосовані, а відкрите у цій справі провадження належало закрити.

Отже, рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Овідопільського районного суду Одеської області від 10.03.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2015 року скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: