Справа № 2-а-2203/10
Суддя: Личковаха О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-2203/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі : головуючого-судді Личковахи О.О., при секретарі Комаренко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії .

В заяві вказував, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ( Категорія 1 ), інвалідом 3 групи . Згідно довідки Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії від 11.10.2001 року Серія МСЕ № 0310770 йому була встановлена 3 група інвалідності по захворюванню, повязаному із виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , з 11.10.2001 року безстроково.

Відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому передбачена щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому , як інваліду війни 3-ї групи, повинна виплачуватися щорічно до 5 травня разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Позивач вважає, що йому невірно нараховано і виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2009, 2010 роки, оскільки таке нарахування проведено не у відповідності з розмірами, передбаченими ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а на підставі підзаконних актів у таких розмірах : 21,50 грн. у вересні 2005 року, 90 грн. - у квітні 2009 року, у 2010 році нараховано до виплати 90 грн.

Як вказує позивач, пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХХІІ, є безпідставним.

Відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому , як інваліду війни 3-ї групи, повинна виплачуватися щорічно до 5 травня разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Позивач також вважає, що йому невірно нараховано і виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2010 рік, оскільки з повідомлення відповідача від 07.12.2010 року № 01-20/4299 слідує, що вказано допомога до 5 травня йому в 2010 році була виплачена в сумі 420 грн.

Позивач вважає, що не пропустив строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України, оскільки про порушення своїх прав відповідачем за вказаний період часу дізнався за три місяці до дня звернення до суду з даним позовом.

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача у непроведенні йому перерахунку та виплати за 2005,2009,2010 роки щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат , визначених законодавством на момент виплати, одноразової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, встановлених законодавством України на момент виплати, зобовязати відповідача провести йому перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2005, 2009,2010 роки відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, визначених законодавством України на момент виплати, за виключенням виплачених сум, та зобовязати відповідача провести йому перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно ст.13 „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, встановлених законодавством України на момент виплати , за виключенням виплачених сум.

В судове засідання позивач не з»явився, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання свого представника не направив, подав заяву, в якій вказується ,що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області позовні вимоги позивача не визнає на підставі поданих заперечень і просить справу слухати за відсутності його представника.

Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, врахувавши рекомендації Харківського апеляційного адміністративного суду, дані в листі № 08-46/447 від 06.10.2009 року на імя голів місцевих загальних судів Харківської, Полтавської, Сумської областей, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) Серія А № 406812, виданим 11.10.2001 року , посвідченням Серія Б № 502970, виданим 17.10.2001 року, довідкою Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії від 11.10.2001 року Серія МСЕ- № 0310770, згідно якої йому була встановлена 3 група інвалідності по захворюванню, повязаному із виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , з 11.10.2001 року безстроково.

Згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду , заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника.

Абзацом 2 ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії інвалідам 3 групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст.48 вищенаведеного закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Позивачу згідно повідомлення управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області від 07.12.2010 року № 01-20/4300 щорічна допомога на оздоровлення за 2005 рік була виплачена у вересні 2005 року згідно постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 року в сумі 21,50 грн. , за 2009 рік виплачена у квітні 209 року згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в сумі 90 грн., у 2010 році нараховано до виплати 90,00 грн. згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і виплата буде проведена по мірі фінансування даної допомоги.

Зі змісту законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2002-2006 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у 2002-2005 роках застосуванню підлягає саме ст.48 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки, а не Постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836, на підставі якої позивачу у 2005 році були здійснені вказані виплати в сумі 21,50 грн.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат , виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. В цьому звязку вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік у відповідності з вимогами ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягають задоволенню повністю.

Що стосується вимог позивача про здійснення йому виплати вказаної допомоги на оздоровлення за 2009 рік і за 2010 рік ,суд зазначає слідуюче.

Відповідно до пп.11 п.28 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", була викладена в новій редакції : « одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім»ям , які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, згідно із якою щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених ПКМУ».

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни в редакцію ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнані неконституційними. І після цього ні у 2009 році, ні у 2010 році ніякими законодавчими актами дія ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не зупинялася, і до неї не вносилися зміни. Отже , з 22.05.2008 року по даний час згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 діючими є положення ст.48 базового Закону, які визначають кратність щорічної допомоги на оздоровлення залежно від розміру мінімальної заробітної плати.

В цьому зв"язку, на думку суду, при визначенні розмірів щорічної допомоги на оздоровлення у 2009 році і у 2010 році не підлягають застосуванню відповідно положення ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та положення ст.70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" , якими надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами, на підставі наступного.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 підтвердив свої позиції, викладені ним у рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, стосовно того, що "закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов"язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, п"ятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини) . У зв"язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що "зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України" (254к/96-ВР) (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини) ..."

В п.5.4.цього ж рішення від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 Конституційний Суд України зазначив : " Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя.

Конституція України ( 254к/96-ВР) не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів."

Отже, відповідач повинен був виплатити позивачу у 2009 році і у 2010 році щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розміру мінімальної заробітної плати на час виплати.

Таким чином, відповідач, здійснивши позивачу у 2009 році виплату щорічної допомоги на оздоровлення у квітні 2009 року в сумі 90,00 грн. та нарахувавши її у 2010 році за 2010 рік в сумі 90 грн. згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року " Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв неправомірно, тому вимоги позивача в частині зобов"язання відповідача провести виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік і за 2010 рік у відповідності з вимогами ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає також, що відповідно до ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Позивачу відповідно до положень ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , як інваліду 3 групи, повинна виплачуватися щорічно до 5 травня разова грошова допомога в розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Згідно повідомлення УПСЗН Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області від 07.12.2010 року № 01-20/4299 позивачу виплачена у 2010 році до 5 травня разова грошова допомога в розмірі 420 грн., як інваліду війни 3 групи. При цьому відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 07 квітня 2010 р. № 299.

Суд зазначає, що рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року і № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року відповідно були визнані неконституційними положення ст.29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,якими було зупинено дію ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка визначала кратність разової грошової допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком , та положення п.20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Законом «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" дія ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не зупинялася і до неї не вносилися зміни, отже, у 2009 році і у 2010 році до даного часу діючими були і є положення ст.13 Закону, які визначають кратність разової грошової допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком .

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Оскільки розмір мінімальної пенсії за віком згідно із ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то відповідним Законом, який встановлює розмір разової грошової допомоги до 5 травня, є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином УПСЗН Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області повинно діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в України є парламент Верховна Рада України. Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ має вищу юридичну силу і, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Таким чином, дії відповідача, який здійснив виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 07 квітня 2010 р. № 299 в сумі 420 грн., а не відповідно до ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, є неправомірними.

Виплати грошової допомоги до 5 травня здійснюються щороку і мають разовий характер. Розмір разової грошової допомоги до 5 травня визначається із розрахунку мінімальної пенсії за віком на момент виплати такої допомоги. Отже, відповідач повинен виплатити позивачу недоотриману позивачем суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком на момент проведення йому виплати такої допомоги.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області не є головним розпорядником коштів, а тому не може бути належним відповідачем у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення (далі-головні розпорядники коштів).

Згідно з ч.5 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення . Органом соціального захисту населення за місцем проживання позивача є управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області.

Ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Отже, звернення з позовними вимогами до управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення зазначених видів допомоги є обгрунтованим.

Зазначене доводить, що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, як розпорядник коштів Державного бюджету України, є належним відповідачем.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем пропущений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, передбачений ст.99 КАС України, оскільки про порушення своїх прав за вказаний період часу позивач дізнався за три місяці до дня звернення до суду з даним позовом. З даним позовом позивач звернувся до суду 15.12.2010 року. Крім того, ніяких доказів того, що позивач усвідомлював та знав, що йому невірно у 2005, 2009, 2010 роках нараховувалася і виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення та у 2010 році невірно нарахована разової грошової допомоги до 5 травня і мав реальну можливість звернутися до суду за захистом порушених прав раніше, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,8-11,69-71,79,86, 94 158-163,185,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України , ст. ст. 8, 19, 22,152 Конституції України, ст. ст.1,13, 48, 63,70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.12, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " ,Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р., Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобовязання вчинити дії, задоволити повністю.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати за 2005,2009,2010 роки щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат , визначених законодавством на момент виплати, разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, встановлених законодавством України на момент виплати.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2005, 2009, 2010 роки із розрахунку мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на момент виплати, за виключенням виплачених сум.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік відповідно ст.13 „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, встановлених законодавством України на момент виплати , за виключенням виплачених сум.

Судовий збір у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: