Справа № 668/5017/15-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

668/5017/15-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І.,

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Органу самоорганізації населення - будинкового комітету “Петренко 79” на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 23 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у адміністративній справі за позовом Органу самоорганізації населення - будинкового комітету “Петренко 79” до Херсонської міської ради, третя особа: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради про скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Орган самоорганізації населення - будинкового комітету “Петренко 79” звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради, третя особа: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення від 31.03.2015 року № 1787 в частині визнання пункту 2 рішення міської ради від 09.08.2012 року № 739 таким, що втратило чинність, та в частині передачі гуртожитку на обслуговування Департаменту житлово-комунального господарства міської ради.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 23.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Орган самоорганізації населення - будинкового комітету “Петренко 79” звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Херсонської міської ради від 09.08.2012 року № 739 “Про згоду на прийняття до комунальної власності міської територіальної громади гуртожитку, розташованого в м. Херсоні по вул. Петренка, 79” надано згоду на прийняття до комунальної власності міської територіальної громади будівлі гуртожитку, розташованого по вул. Петренка, 79, в м. Херсоні. Пунктом 2 цього рішення наділено будинковий комітет “Петренка 79” повноваженнями балансоутримувача вказаної будівлі гуртожитку.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.12.2012 року № 429 затверджені акти прийому-передачі вказаного гуртожитку.

Рішенням Херсонської міської ради від 04.07.2014 року № 1429 було підтверджено статус “гуртожитку” по вул. Петренка,79, в м. Херсоні та надано дозвіл на приватизацію мешканцями гуртожитку кімнат. Відділу по обліку та розподілу житлової площу міської ради доручено укладати договори найму житлового приміщення, керуючись Законом України “Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків”.

В подальшому, рішенням міської ради від 31.03.2015 року № 1787 пункт 2 рішення міської ради від 09.08.2012 № 739 “Про згоду на прийняття до комунальної власності міської територіальної громади гуртожитку, розташованого в м. Херсоні по вул. Петренка, 79” визнано таким, що втратив чинність. Також пунктом 2 цього рішення визначено балансоутримувачем будівлі гуртожитку, розташованого по вул. Петренка, 79, в м. Херсоні, Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача, звернувся до суду з зазначеним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що міська рада, приймаючи рішення про зміну балансоутримувача, не скасовувала власне рішення, а зробила застереження про втрату попереднім рішенням чинності. Таке право випливає із конституційних повноважень органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну та доповнення.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Положеннями статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, зокрема у сфері розпорядження майном повноваження міських рад передбачені пунктами 30 та 31 цього Закону.

Так, згідно з пунктами 30, 31 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади; прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, серед яких, зокрема, зазначено: управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами судів попередніх інстанцій, що визначаючи балансоутримувача будівлі гуртожитку, розташованого по вул. Петренка, 79, в м. Херсоні, Херсонська міська рада, діяла у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів, що право на приватизацію кімнати в гуртожитку окремого мешканця не залежить від балансоутримувача будівлі гуртожитку, а залежить від наявності права користування кімнатою в гуртожитку, яке надається тільки виконавчими органами міської ради. При цьому бажання мешканців приймати участь в управлінні гуртожитком через органи самоорганізації населення не пов’язане з балансоутримувачем будинку і суд не вбачає перешкод в його реалізації при зміні балансоутримувача.

Що стосується доводів касаційної скарги з приводу того, що оскаржуване рішення прийнято Херсонською міською радою в супереч висновків Конституційного Суду України відносно того, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, колегія суддів зазначає, що Херсонська міська рада як орган місцевого самоврядування, не скасувала своє попереднє рішення, а прийняла рішення щодо зміни балансоутримувача будинку, визнавши відповідний пункт оскаржуваного рішення таким, що втратив чинність. Таке право міської ради випливає із конституційних повноважень органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну та доповнення.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Органу самоорганізації населення - будинкового комітету “Петренко 79” – відхилити.

Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 23 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: