Справа № 805/4653/15-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року справа №805/4653/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Корадо А.А., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/4653/15-а за позовом ОСОБА_5 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа ОСОБА_4 про скасування наказу, поновлення на службі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.10.2015 року звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому, з урахуванням заяви від 23.12.2015 року про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2015 року по день фактичного поновлення на посаді, просив визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 20.05.2015 року № 1053/1 «Про звільнення ОСОБА_5В.» та поновити останнього на посаді начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування позову зазначив, що працював на посаді начальника відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Донецькій області з 16.11.2011 року. 09.02.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області видано наказ № 23/6 «Про перейменування та зміни в структурі та штатної чисельності Головного управління юстиції у Донецькій області», яким передбачено скорочення двох посад головного спеціаліста відділу з питань банкрутства та дві посади провідного спеціаліста відділу з питань банкрутства. Натомість позивач зазначає, що ані зазначений наказ, ані інші попередні накази не передбачали скорочення посади начальника відділу у звязку зі зміною структури управління та штатної чисельності. Але, незважаючи на це, 24.02.2015 року позивача було попереджено про майбутнє звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано для переведення посаду заступника начальника відділу з питань банкрутства ГТУЮ у Донецькій області, від якої позивач відмовився. Наказом від 20.05.2015 року № 1053/1 позивача звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штату працівників за п. 1 статті 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що його звільнення проведене без дотримання п. 1 ст. 40 КЗпП України. За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі ( а.с. 3-6, 116).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.05.2015 року № 1053/1 «Про звільнення ОСОБА_5В.» скасовано.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 21.05.2015 року.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які підтверджують правомірність прийняття відповідачем рішення щодо внесення пропозиції позивачу про зайняття нижчої посади, до суду не надані. Також, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, які вказували б на невідповідність позивача посаді начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

В апеляційній скарзі третя особа просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а також зазначає, що позивача звільнено згідно вимог чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 16.11.2011 року позивач працював у Головному управлінні юстиції у Донецькій області на посаді начальника відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Донецькій області ( а.с. 10).

Згідно штатного розпису на 2014 рік Головного управління юстиції у Донецькій області, відділ з питань банкрутства нараховує 12 штатних одиниць ( а.с. 79-83).

Наказом Міністерства юстиції України № 115/5 від 30.01.2015 року «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України» зокрема передбачено внести до наказу Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5 «Про затвердження положень про територіальні органи Міністерства юстиції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 року за № 759/19497 відповідні зміни, в тому числі: разом з іншим перейменовано Головні управління юстиції МЮУ на Головні територіальні управління юстиції МЮУ (а.с. 41-42).

Підпунктом 6 п 2.1. Наказу від 09.02.2015 року № 23/6 «Про перейменування та зміни в структурі та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Донецькій області» встановлено у структурі ГТУЮ у Донецькій області відділ з питань банкрутства зі штатною чисельністю 8 чоловік (а.с. 43-49).

Згідно довідки про структуру та штатну чисельність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на 2015 рік, затвердженої 06.02.2015 року відділ з питань банкрутства нараховує 8 штатних одиниць (а.с. 74).

Згідно штатного розпису на 2015 рік Головного територіального управління юстиції у Донецькій області станом на 06.02.2015 року посадова особа начальника відділу з питань банкрутства зазначена у кількості однієї штатної одиниці (а.с. 75).

Пунктом 2.3 Наказу № 23/6 передбачено скоротити у штатному розписі ГТУЮ у Донецькій області разом з іншими головного спеціаліста відділу з питань банкрутства 2 одиниці та провідного спеціаліста відділу з питань банкрутства 2 одиниці ( а.с. 46).

12.02.2015 року дорученням Міністра юстиції України № 14-32/419 від 12.02.2015 року «Щодо організаційних заходів, повязаних з унормуванням діяльності Головних територіальних управлінь юстиції» доручено керівникам Головних територіальних управлінь юстиції Донецької та Луганської областей забезпечити вжиття невідкладних заходів щодо переведення працівників відповідних Головних управлінь юстиції до Головних територіальних управлінь юстиції згідно з затвердженими в установленому порядку структурами та штатними розписами; переведення працівників до нової структури здійснювати з урахуванням показників оцінки професійних якостей працівника, що ґрунтуються на аналізі ефективності результатів його роботи та за результатами співбесіди; попередити працівників відповідних підрозділів про зміни в організації праці відповідно до чинного законодавства, зокрема з урахуванням статті 49-2 Кодексу законів про працю України ( а.с. 84).

17.02.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області винесено наказ № 46/6 щодо організаційних заходів, повязаних з унормуванням діяльності ГТУЮ у Донецькій області (а.с. 56-57). Згідно Додатку 1 (а.с. 69-70) та Додатку 2 (а.с. 50-55) до Наказу ГТУЮ у Донецькій області від 17.02.2015 року № 46/6, 25.02.2015 року і з позивачем, який обіймав посаду начальника відділу з питань банкрутства, зокрема, проведено співбесіду.

Листом № 07.2.-25/15 від 23.02.2015 року позивачу запропоновано для переведення посаду заступника начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, від якої позивач відмовився, про що свідчить відповідний підпис (а.с. 65).

24.02.2015 року позивача попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, про що свідчить відповідний підпис (а.с. 66).

Наказом № 1053/1 від 20.05.2015 року позивача звільнено з посади начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у звязку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 67).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) передбачено розірвання трудового договору власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених також у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Таким чином, розірвання трудового договору на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України відбувається з обов'язковим додержанням зазначених вимог.

За змістом наведених вище норм закону та розяснень Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, потрібно з'ясувати, чи додержана власником або уповноваженим ним органом норма законодавства, що регулює вивільнення працівника, які є докази щодо змін організації виробництва і праці, і про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не має можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишенні на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Листом № 07.2.-25/15 від 23.02.2015 року позивачу запропоновано для переведення посаду заступника начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, від якої позивач відмовився, про що свідчить відповідний підпис (а.с. 65)

Статтею 4 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII встановлено, що право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової і національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що начальником управління прийнято Наказ від 17.02.2015 року № 46/6, згідно якого необхідно провести 20 лютого 2015 року тестування начальників самостійних структурних підрозділів апарату Головного управління юстиції у Донецькій області, їх заступників, начальників відділів (секторів) у складі управлінь Головного управління юстиції у Донецькій області, їх заступників ( за списком у додатку 1), а також провести з зазначеними особами співбесіду.

За результатами тестування керівників самостійних структурних підрозділів апарату, керівників відділів (секторів) у складі управлінь Головного управління юстиції у Донецькій області та співбесіди з ними прийняти заходів, щодо їх переведення до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області згідно з затвердженими структурою та штатною чисельністю і штатним розписом ( а.с. 56-57).

Однак, як вбачається з пояснень представника відповідача, комісія для проведення співбесіди з керівниками структурних підрозділів апарату 20.02.2015 року в Головному управлінні не утворювалась, результати співбесіди, тестування зазначених осіб не фіксувались. Співбесіда з керівниками самостійних структурних підрозділів, у тому числі і з позивачем, проводилась лише особисто колишнім керівником ОСОБА_6 ( а.с. 118).

Таким чином, тестування та оцінка професійної якості позивача не здійснювалось.

Колегія суддів також зазначає, що доказів, які підтверджують правомірність прийняття відповідачем рішення щодо внесення пропозиції позивачу про зайняття нижчої посади ні відповідачем, ні третьою особою не надані.

Відповідачем - суб'єктом владних повноважень не було доведено суду на підставі належних та допустимих доказів того, що позивач мав недостатню кваліфікацію для зайняття посади начальника відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Донецькій області.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що посада начальника відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Донецькій області взагалі не підлягала скороченню, у звязку із зміною структури управління та штатної чисельності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування Наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.05.2015 року № 1053/1 «Про звільнення ОСОБА_5В.».

Частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що позивача звільнено з посади начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 20.05.2015 року.

Відтак, для повного захисту трудових прав незаконно звільненого з публічної служби позивача суд вважає вірним прийняття рішення, яким поновлено останнього на роботі в тій установі, де збереглося його попереднє місце роботи, на посаді, яку він займав на момент звільнення, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об'єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Таким чином, позивач підлягає поновленню на роботі на посаді посади начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 21.05.2015 року, звідки він і був звільнений.

Щодо посилання третьої особи на пропущення позивачем строку звернення до суду першої інстанції із позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2015 року позивача звільнено з посади начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у звязку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання неправомірним і скасування наказу та поновлення на роботі 08.10.2015 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року позов залишено без руху, з наданням терміну для усунення виявлених недоліків, а саме: надання доказів на обґрунтування поважності причин пропущення строку звернення до суду.

28.10.2015 року позивач надав клопотання про поновлення строку для звернення до суду першої інстанції з позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2015 року поновлено строк звернення до адміністративного суду та відкрито провадження у справі № 805/4653/15-а.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Тобто, поновлення строку для звернення до суду це право суду.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, колегія судів при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання колегії судів, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги вищевикладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості поновлення позивачу строку звернення до суду.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З урахуванням наявних доказів в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни,апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/4653/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 18 лютого 2016 року.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

ОСОБА_7