Справа № 2а-2220/12/1470
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/62647/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Островича С.Е.

Сіроша М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Чайки О.С.

представника позивача Гузенка А.М.

представник відповідача Волько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014

у справі № 2а-2220/12/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські морські технології»

до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські морські технології» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Українські морські технології») звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту - відповідач, Жовтнева ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 09.04.2012 №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2011 року на суму 1616111,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 404028,00 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Українські морські технології» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за листопад 2011 року, за результатами якої складено акт від 30.03.2012 №83/15-35817468.

В акті перевірки зазначено про не підтверджено відображене позивачем в декларації за листопад 2011 року бюджетне відшкодування ПДВ в розмірі 1616111,00 грн. Згідно акту перевірки встановлені порушення позивачем вимог: п. 198.6 ст. 198, п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за жовтень 2011 року на суму 1616111,00 грн. та пп. «а» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за листопад 2011 року у розмірі 1616111,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що згідно з поданою ТОВ «Українські морські технології» податковою декларацією з ПДВ за листопад 2011 року, в якій заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ, та розрахунком суми бюджетного відшкодування ПДВ сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, складає 1616111,00 грн. Перевіркою відображених у рядку 12.1 "ПДВ, сплачений митним органам" декларації з податку на додану вартість показників за період жовтень 2011 року в сумі 1616111,00 грн. встановлено відхилення з АРМ "Митниця", що призвело до завищення податкового кредиту у жовтні 2011 року на суму 1616111,00 грн., чим порушено п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Фактично імпортні операції ТОВ «Українські морські технології» здійснювались у червні 2010 року, що підтверджується вантажно-митною декларацією №100/123 від 17.06.2010. На підставі абз. 2 п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ «Українські морські технології» не має права на отримання бюджетного відшкодування за листопад 2011 року в сумі 1616111,00 грн., так як обсяги оподатковуваних операцій протягом останніх 12-ти місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування та відсутній факт придбання основних фондів у жовтні 2011 року.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.04.2012 №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2011 року на суму 1616111,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 404028,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Судами встановлено, що відповідно до контракту від 10.06.2010 №BS1 з компанією «TRONLUX FEDEROTION INC» придбано обладнання - несамохідний рефулерний плавний земпристрій CSD 500 «NAVVY-1» вартістю 523000 дол. США. Факт передачі обладнаненя позивачу підтверджується відповідним актом від 10.06.2010. Згідно наданих позивачем банківських виписок за вересень 2010 року та лютий 2011 року, позивачем перераховано продавцю 78150,00 доларів США та 444850,0 доларів США. Право власності ТОВ «Українські морські технології» на несамохідний рефулерний плавний земпристрій підтверджено свідоцтвом від 23.07.2010 серії PV №03462 з присвоєнням назви «Старатель-1».

17.06.2010 ТОВ «Українські морські технології» подало до Миколаївської митниці вантажно-митну декларацію №504000012/2010/100123, в якій зафіксовано, що позивачем сплачено митних платежів на загальну суму 1774553,59 грн.

Як свідчить подана позивачем до податкового органу 15.07.2010 податкова декларація з ПДВ за червень 2010 року, в рядку 12.1 «ПДВ, сплачений митним органам», позивач задекларував 1616111,00 грн.

Отже, у випадку, коли товар імпортується на митну територію України право на податковий кредит виникає з моменту оформлення вантажно-митної декларації, за якою сплачені всі митні платежі. У вантажно-митній декларації зазначена загальна сума таких платежів - 1774553,59 грн. та стоїть відбиток штампу митниці «Сплачено».

Підпунктом «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Базою оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України є договірна (контрактна) вартість, але не менша митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті, за винятком ПДВ, що включаються до ціни товарів/послуг згідно із законом (п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України).

За правилами п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу, згідно з яким датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. Відповідно до п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

За змістом п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Аналогічні положення містилися у пп. 7.2.7 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Отже, у випадку, коли товар імпортується на митну територію України, в такому випадку право на податковий кредит виникає з моменту оформлення ВМД, за якою сплачені всі митні платежі.

З матеріалів справи вбачається, що у ВМД позивача зазначена загальна сума таких платежів - 1774553,59 грн. та є відбиток штампу митниці «Сплачено».

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового періоду) та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, нарахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, що дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податковій декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу суму, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надані усі необхідні документи, які підтверджують правомірність і реальність придбання товару - контракт, ВМД, документи які підтверджуються оплату придбаного товару.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правомірність формування податкового кредиту по вказаній операції та в подальшому визначення від'ємного значення з ПДВ.

Також, судами попередніх інстанцій вірно зазначено про безпідставність доводів відповідача, щодо порушення п.200.5 ст.200 Податкового кодексу України, а саме, обсяги оподаткованих операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Судами перевірено та встановлено факт включення придбаного пристрою до основних фондів, та обґрунтовано зробили висновок, що позивач правомірно включив до бюджетного відшкодування по декларації за листопад 2011 року суму ПДВ у розмірі 1616111,00 грн.

Таким чином, позивач, сплативши в ціні товару ПДВ та отримавши ВМД, своєчасно задекларував свої податкові зобов'язання, а тому висновок відповідача про відсутність підстав для бюджетного відшкодування не ґрунтується на нормах податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо правомірності визначення позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.В. Сірош