Справа № 521/7920/15-а
Суддя: Тополева Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/7920/15-а

№ пр. 2а/521/8/16

21 січня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Борисової Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати рішення Управління ПФУ у Малиновському районі м. Одеси від 18.02.2015 р. № 830059 про припинення пенсії, зобовязати відповідача поновити виплату припиненої пенсії, скасувати рішення відповідача від 28.04.2015 року № 227 про утримання надміру виплачених сум пенсій, та зобовязати відповідача утриматись від прийняття рішень щодо повернення виплачених сум пенсій.

Позов обґрунтований такими обставинами. 02.12.2014 року позивач звернулася до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси з заявою про достроковий вихід на пенсію за віком, що було передбачено пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивачу була призначена така пенсія та виплачена за грудень 2014 року та січень 2015. Проте 18.02.2015 року відповідачем було прийнято рішення про припинення позивачу призначеної та вже виплаченої пенсії. Як зазначає позивач, її було позбавлено пенсії незаконно, після усунення нею перешкод для виплати пенсії, адже призначення відповідної пенсії в 2015 року вже не було передбачено законодавством, що змінилося з 01.01.2015 року. Причиною припинення пенсії ОСОБА_1 вказано неповідомлення про факт реєстрації позивача як фізичної особи підприємця, хоча, як зазначає позивач, відомості про зареєстрованих фізичних осіб підприємців є у відкритому доступі. Крім того, рішення про припинення пенсії датоване 18.02.2015 року, а днем раніше, 17.02.2015 року у ЄДР юридичних осіб та ФОП міститься запис про припинення ОСОБА_1 як ФОП, тобто перешкоди у виплаті пенсії усунуті позивачем днем раніше. На думку позивача, УПФУ Малиновського району у м. Одесі було відомо про реєстрацію позивача, як особи-підприємця , так як 01.08.2001 року відповідачем було взято на облік позивача, як платника єдиного соціального внеску, а пізніше, передано реєстраційну справу позивача ДПІ у Малиновському районі м. Одеси. Позивач вважає, що її права порушені відповідачем в звязку із тим, що відповідачем було припинено виплату пенсії після завершення періоду, за який ОСОБА_1 мала право звернутись за призначенням пільгової пенсії.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, та просили його задовольнити в повному обсязі. Крім того, позивач та її представник пояснили, що дійсно, в 2001 році ОСОБА_1 була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, однак ніякої підприємницької діяльності ОСОБА_1 не здійснювала, дохід від неї не отримувала, а факт реєстрації в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не підтверджує факт роботи позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, а також надала письмові заперечення проти позову, посилаючись на наступне. До 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У разі, коли жінка, якій достроково призначено пенсію до досягнення віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. При першому зверненні ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 7-2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 02.12.2014 року у позивача, на думку відповідача, було відсутнє право на призначення пенсії, так як вона на той момент була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 26.07.2001 року. Датою внесення запису про припинення підприємницької діяльності ФОП є 17.02.2015 року. Однак, після припинення підприємницької діяльності втратила чинність норма, яка дає право позивачу на достроковий вихід на пенсію.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, зважаючи на такі обставини.

Судом встановлено, що 02.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси за призначенням пенсії за віком, на підставі п. 7-2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Тієї же дати ОСОБА_1 була попереджена під розписку про те, що при призначенні дострокової пенсії за віком вона не має права працювати до досягнення пенсійного віку, та що розмір пенсії буде зменшено на 0,5 відсотка кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Відповідно до особового рахунку № 830059, ОСОБА_1 призначено пенсію у сумі 1527 грн. 50 коп. з 02.12.2014 року довічно.

Рішенням від 18.02.2015 року № 830059 виплату пенсії ОСОБА_1 за віком, достроково призначену, згідно п. 7-2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було припинено, в звязку із неповідомленням про факт реєстрації позивача, як ФОП.

Рішенням УПФУ Малиновського району в м. Одесі від 28.04.2015 року за № 227, у звязку з неповідомленням про факт реєстрації, як ФОП, було постановлено утримати з ОСОБА_1 виплачену суму пенсії у розмірі 3005 грн. 73 коп., яка утворилася в період з 02.12.2014 року по 31.01.2015 року.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 7.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, визначено перелік документів, що подаються для призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.7 зазначеного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Пунктом 4.10 цього ж положення передбачено, що при прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів. Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 № 830059 міститься копія Інформації про реєстрацію/відсутність реєстрації фізичної особи підприємцем від 04.12.2014 року, відповідно до якої відомості про реєстрацію ОСОБА_1, як ФОП відсутні. Вказана інформація надана головним спеціалістом відділу з обслуговування та розгляду звернень громадян ОСОБА_2

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що інформація про юридичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004 року поступово включається до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а пенсію позивачу було призначено з урахуванням отриманих даних, та тільки при опрацюванні списків працюючих пенсіонерів за грудень 2014 року, отриманих з Головного управління ПФУ електронною поштою листом від 11.02.2015 року № 320/04 встановлено, що ОСОБА_1 зазначена у цьому списку, як працююча. Виходячи із обовязку органу, що призначає пенсію всебічно, повно і обєктивно розглядати всі подані документи, суд доходить висновку про те, що саме посадовими особами відповідача питання щодо реєстрації ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не було належним чином зясовано, в установлений законом строк, що і призвело в подальшому до порушення права ОСОБА_1 на пенсію за віком.

Суд зауважує на тому, що реєстрація ОСОБА_1 , як фізичної особи - підприємця не є виключною підставою для висновку про те, що позивач працює. Так, в матеріалах пенсійної справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1, відповідно до якої 01.12.2014 року позивач звільнена з останнього місця роботи за власним бажанням. Згідно з копією виписки від 04.12.2014 року щодо відомостей про страхувальників застрахованої особи ОСОБА_1 за звітні роки з 2000 по 2014 р. р., страхові внески були сплачені виключно із заробітної плати позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1, будучи зареєстрованою як фізична особа підприємець, отримувала будь який дохід від підприємницької діяльності.

Також суд звертає увагу на те, що рішення про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії було прийнято вже після того, як в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про припинення ОСОБА_1, як фізичної особи підприємця.

Крім того, підставою для припинення пенсії ОСОБА_1 в рішенні відповідача від 18.02.2015 року зазначено вимоги ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в той час як вказана норма закону регулює питання призначення пенсії по інвалідності, що не було підставою для призначення пенсії ОСОБА_1, якій пенсію було призначено за віком.

Суд вважає, що відмова відповідача у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 в звязку із тим, що право дострокового виходу на пенсію жінки мали лише до 01.01.2015 року є такою, що суперечить нормам чинного законодавства України.

Так, відповідно до п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, пенсію було призначено ОСОБА_1 в грудні 2014 року, а тому і поновлення пенсійних виплат повинно було проводитись у відповідності із вимогами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону, яка діяла на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що, відмовляючи позивачу у поновленні пенсії за віком, та стягуючи з позивача суму вже виплаченої пенсії, Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси діяло з порушенням вимог чинного законодавства України. У зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Разом із цим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання відповідача утриматись від прийняття рішень щодо повернення виплачених сум пенсій не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання щодо прийняття будь-яких рішень, в тому числі і рішень про повернення грошових коштів, вирішується виключно органом, який призначає пенсію у спосіб, передбачений законодавством України про пенсійне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 19, 46, 58 Конституції України, п. п. 7.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси від 18.02.2015 року № 830059 про припинення пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси поновити виплату припиненої пенсії ОСОБА_1.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси від 28.04.2015 року № 227 про утримання надміру виплачених сум пенсії.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Ю.В. Тополева