Справа № 810/4988/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4988/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Київській області, Фастівського міського відділу ( з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправними наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Київській області, Фастівського міського відділу ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправними наказів начальника ГУ МВС України в Київській області від 19.08.2015 року №1616, від 28.08.2015 року № 469 о/с про звільнення ОСОБА_2 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області; поновлення ОСОБА_2 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області; стягнення з ГУ МВС України в Київській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.08.2015 року по день винесення судового рішення, а також моральної компенсації в розмірі 4000,00 грн.; визнання недійсним запису в трудовій книжці №7 від 28.08.2015 року «звільнений з ОВС на підставі наказу 469 о/с від 28.08.2015»; зобов'язання відповідача внести наступний запис «запис №7 від 28.08.2015 року вважати недійсним, поновити на службі на попередній посаді».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засідання з'явились учасники процесу.

Представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову суду.

Представники відповідачів просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи скарги та подані письмові заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт законного звільнення позивача з органів внутрішніх справ у зв'язку з порушенням позивачем службової дисципліни доведений належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 19.12.2005 року ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема, на посаді дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції Фастівського міськрайонного відділу ГУ МВС України в Київській області, з 27.12.2007 року на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Борівського СВМ Фастівського МРВ ГУ МВС України в Київській області, з 02.04.2012 року на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Фастівського МВ (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району), що підтверджується послужним списком позивача, особистий номер НОМЕР_1.

Наказом ГУ МВС України в Київській області №1616 від 19.08.2015 року позивача на підставі п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС, а саме: відсутності на службі без поважних причин, тобто вчинення прогулів 29.07.2015 року та 12.08.2015 року. Наказом від 28.08.2015 року №469 о/с позивача звільнено з ОВС за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України.

Вважаючи вказані накази протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22.06.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

За визначеннями Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ч. 1 ст. 1), а дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2).

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Ст. 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту. Положеннями цієї правової норми передбачено, зокрема, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Статтею 64 постанови Кабінету міністрів від 29.07.1991 року № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» передбачені наступні підстави для звільнення зі служби для осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу: а) за віком; б) через хворобу; в) через обмежений стан здоров'я; г) через скорочення штатів; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства; и) через сімейні обставини або з інших поважних причин; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов'язаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», або кримінального правопорушення.

Як убачається із матеріалів справи, оскаржувані позивачем накази було прийнято з урахуванням висновку службового розслідування від 14.08.2015 року.

Так, старшим інспектором сектора кадрового забезпечення Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області підполковником міліції Шкурченком В.В. за участю начальника сектора дільничних інспекторів міліції цього ж відділу старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 проведено службове розслідування за фактом невиходу на службу дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) капітана міліції ОСОБА_2, в результаті якого встановлено, що 29.07.2015 року до сектора кадрового забезпечення Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) надійшов рапорт начальника сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського міського відділу старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про відсутність 29.07.2015 на робочому місці дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) капітана міліції ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київської області, освіта повна вища, в органах внутрішніх справ з грудня 2005 року, в посаді з квітня 2012 року.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 29.07.2015 року ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці, на телефонні дзвінки не відповідав. За участі начальника сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 і заступника начальника сектора дільничних інспекторів міліції цього ж відділу майора міліції ОСОБА_9 був складений акт про невихід ОСОБА_2 на службу № 186 від 29.07.2015 року.

Матеріалів, які були б підставою для відсутності ОСОБА_2 на своєму робочому місці та невиконання у зв'язку з цим своїх службових обов'язків, ним надано не було.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 12.08.2015 рроку ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці, на телефонні дзвінки не відповідав. За участі начальника сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 і дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції цього ж відділу капітана міліції Омельяновича Д.А. був складений акт про невихід ОСОБА_2 на службу № 210 від 12.08.2015 року.

Матеріалів, які були б підставою для відсутності ОСОБА_2 на своєму робочому місці та невиконання у зв'язку з цим своїх службових обов'язків, ним надано не було.

У висновку службового розслідування також вказано, що за час служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді ОСОБА_2 зарекомендував себе посередньо. Нормативні акти та накази, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ, знає, але не завжди правильно використовує їх у повсякденній службовій діяльності. Має низькі результати службової діяльності. На зауваження та критику керівництва не реагує, потребує постійного контролю та нагадування з боку керівництва. Авторитетом і довірою в особового складу міського відділу не користується. Самопідготовкою не займається.

Має діючі дисциплінарні стягнення:

- сувору догану, оголошену наказом Фастівського МВ від 08.09.2014 року № 200;

- попередження про неповну посадову відповідність, оголошене наказом Фастівського МВ від 29.04.2015 № 186.

Незважаючи на це, ОСОБА_2 належних висновків для себе не зробив, що призвело до скоєння ним тяжкого дисциплінарного проступку у вигляді вчинення прогулів.

У висновку службового розслідування зазначено, що порушення стало можливим унаслідок ігнорування ОСОБА_2 вимог Головного управління та МВС України щодо суворого дотримання службової дисципліни, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, внутрішнього розпорядку та особистої недисциплінованості.

Згідно висновків службового розслідування за фактом невиходу на службу дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) капітана міліції ОСОБА_2 дні відсутності на службі позивача 29 липня 2015 року і 12 серпня 2015 року визнано прогулами.

Враховуючи п. 6.1.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, виконання статутів і наказів начальників та правил внутрішнього розпорядку, а саме: відсутності на службі без поважних причин, тобто вчинення прогулів, порушено клопотання перед начальником Головного управління МВС України в Київській області про звільнення дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) капітана міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Розглянувши подане клопотання було прийнято оспорюваний наказ від 19.08.2015 №1616 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.».

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Дорученням Головного управління МВС України в Київській області від 17.07.2013 року №1480 керівникам територіальних та структурних підрозділів ГУ доручено забезпечити виконання всім підпорядкованим особовим складом вимог Внутрішнього розпорядку дня працівників підрозділів ГУ МВС України в Київській області, відповідно до якого початком робочого дня є 9.00 година (рекомендований час завчасного прибуття 0 8.45 год.), обідня перерва 45 хвилин - з 13.00 до 13.45 год., кінець робочого дня у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 18.00 год., у п'ятницю - о 16.45 год. Також передбачено, що у необхідних випадках особи рядового та начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що 29.07.2015 року ОСОБА_2 не було на оперативних нарадах о 9.00 год. та о 18.00, на телефонні дзвінки позивач у цей день не відповідав, медичної довідки не надавав.

Відсутність позивача на робочому місці була зафіксована актом про невихід на службу 29.07.2015 року.

У зв'язку з відсутністю позивача на службі 29.07.2015 року на підставі наказу було розпочате службове розслідування, в ході якого причини невиходу позивача на службу 29.07.2015 року не встановлені, позивач в поясненнях пояснив, що він перебував на території адміністративного обслуговування свого району, однак дані пояснення не підтверджені.

Крім того, під час розгляду справи встановлено також відсутність позивача на роботі 12.08.2015 року.

Так, за показаннями свідка ОСОБА_5 позивач на робочому місці 12.08.2015 року був відсутній, на нараду о 9.00 год. не прийшов, на телефонні дзвінки відповідав, та повідомив свідку, що він на робочому місці, проте насправді був відсутній.

О 16.30 годині 12.08.2015 року свідок разом зі старшим інспектором сектора кадрового забезпечення Фастівського МВ (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області підполковником міліції Шкурченком В.В. та дільничним інспектором міліції сектора дільничних інспекторів міліції цього ж відділу капітаном міліції Омельяновичем Д.А. відвідали позивача за місцем його проживання. Двері відкрив позивач, який як візуально було встановлено всіма присутніми, перебував у стані алкогольного сп'яніння через явно виражений запах алкоголю, позивач в агресивній формі відмовився від пояснень щодо невиходу на службу 12.08.2015 року, від проходження медичного огляду позивач також відмовився.

Відсутність позивача на робочому місці була зафіксована актом про невихід на службу від 12.08.2015 року.

Згідно листа Фастівської Центральної районної лікарні від 01.12.2015 року №01-08/910 адміністрація Фастівської Центральної районної лікарні повідомила, що ОСОБА_2 з 29.07.2015 року по час надання відповіді в відділення стаціонару та структурні підрозділи поліклініки за медичною допомогою не звертався.

На підтвердження зазначеного адміністрацією Фастівської Центральної районної лікарні суду надано витяги з журналів амбулаторних хворих, журналу травмованих хворих та стаціонарного журналу №5 за 28-29.07.2015, в яких відсутні дані щодо медичного обстеження позивача.

Отже, видача медичної довідки позивачу Фастівською Центральною районною лікарнею від 29.07.2015 року про відвідування позивачем цього медичного закладу матеріалами справи не підтверджується.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що під час службового розслідування за фактом відсутності позивача на службі позивач жодним чином не довів того, що звертався за медичною допомогою до Фастівської ЦРЛ 29.07.2015 року та отримав медичну довідку, про що свідчать письмові пояснення позивача від 06.08.2015 року із матеріалів службового розслідування.

Згідно листа комунального закладу Фастівський центр первинної медико-санітарної допомоги від 01.12.2015 року №563 листки непрацездатності №12 з 31.07.2015 року по 04.08.2015 року та №14 з 10.08.2015 року по 14.08.2015 року на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, були видані сімейними лікарями Борівської АЗПСМ .

Аналіз відомостей Журналу реєстрації довідок непрацездатності Борівської амбулаторії ЗПСМ за 2015 рік, копія якого долучена до матеріалів справи, свідчить про те, що довідки непрацездатності видані 16 особам, в тому числі позивачу видані дві довідки. При цьому місцем роботи всіх осіб, яким видані довідки непрацездатності, є Фастівський МВ, Борівський МВ та інші правоохоронні органи району.

Судом першої інстанції встановлено, що листок непрацездатності №12, виданий комунальним закладом Фастівським центром первинної медико-санітарної допомоги 31.07.2015 року, згідно якого позивача звільнено від роботи на період з 31.07.2015 по 04.08.2015 року був переданий до кадрової служби.

Разом з тим, отримання від позивача листка непрацездатності №14 з 10.08.2015 року по 14.08.2015 представником Фастівського МВ та свідком ОСОБА_5 спростовується, отже такий листок непрацездатності відсутній у Фастівського МВ.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач був відсутній на робочому місці 29.07.2015 року без поважних причин, доводи позивача про його присутність на робочому місці зранку 29.07.2015 спростовуються матеріалами справи, зокрема, матеріалами службового розслідування, допитом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9, актом про невихід на службу від 29.07.2015 року, рапортом безпосереднього начальника позивача ОСОБА_5 від 29.07.2015 року та відомостями, отриманими від Фастівської Центральної районної лікарні.

Водночас, факт видання сімейними лікарями Борівської АЗПСМ комунального закладу Фастівський центр первинної медико-санітарної допомоги листка непрацездатності №14 з 10.08.2015 року по 14.08.2015 року на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріалами справи підтверджується.

У зв'язку з цим, як вірно зазначив суд першої інстанції, незважаючи на відсутність оригіналу листка непрацездатності №14 з 10.08.2015 року по 14.08.2015 року у Фастівському МВ причина відсутності позивача 12.08.2015 року на робочому місці є поважною, а встановлені обставини службового розслідування в цій частині такими, що в ході судового розгляду справи не підтвердились.

В той же час відсутність позивача на робочому місці 29.07.2015 року без поважних причин, що кваліфіковано як прогул, є порушенням службової дисципліни, а отже є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Не зважаючи на той факт, що причина відсутності позивача 12.08.2015 року на робочому місці є поважною, а встановлені обставини службового розслідування в цій частині такими, що в ході судового розгляду справи не підтвердились, колегія суддів аналогічно з судом першої інстанції, не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Київській області по особовому складу №469 від 28.08.2015 року, оскільки факт невиходу позивача на службу 29.07.2015 року без поважних причин в ході судового розгляду справи підтвердився.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи представника апелянта щодо можливості в даному випадку застосувати інший вид дисциплінарного стягнення, оскільки, як встановлено під час розгляду справи, позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, на момент видання наказу про звільнення з органів внутрішніх справ є діючі дисциплінарні стягнення - сувора догана, оголошена наказом ГУ МВС України в Київській області від 08.09.2014 року №200 та попередження про неповну посадову відповідність, оголошене наказом ГУ МВС України в Київській області від 29.04.2015 року №186.

Згідно наказу від 29.04.2015 року №186, позивача було попереджено, що у разі порушення службової дисципліни його буде звільнено з органів внутрішніх справ.

При цьому, судом приймається до уваги наявність у апелянта відзнак, отриманих під час проходження служби, однак вказані обставини не свідчать про можливість невиконання останнім правил внутрішього трудового розпорядку та Дисциплінарного статуту та не виключає необхідність притягнення до відповідальності у випадку здійснення порушень.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції на запитання головуючого судді та представника апелянта представники відповідачів пояснили необхідність застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення тим, що позивач незадовго до звільнення вже притягувався до відповідальності та був попереджений, що порушення службової дисципліни в подальшому призведе до його звільнення з роботи.

Вищезазначені обставини, на думку судової колегії, свідчать про правомірність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта стосовно його звільнення в період тимчасової непрацездатності, оскільки наказ від 19.08.2015 року №1616 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказ від 28.08.2015 року № 469 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ видані Головним управлінням МВС України в Київській області 19.08.2015 року та 28.08.2015 року, тобто в період, коли позивач проходив службу.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди колегія судів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, під час розгляду справи колегією суддів встановлено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних наказів та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог що в свою чергу виключає можливість задоволення похідних позовних вимог, в тому числі про стягнення моральної шкоди.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України в Київській області, Фастівського міського відділу ( з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправними наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 12.02.2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.