Справа № 750/12833/15-а
Суддя: Коверзнев В. О.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/60/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

29.12.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку раніше призначеної йому пенсії та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та разових премій, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, починаючи з 24.11.2014 року.

В обґрунтування позову послався на безпідставне не включення відповідачем до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення та разових премій, що стало причиною зменшення розміру пенсії та порушення його пенсійних прав.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Вона вважає, що перерахунок раніше призначеної пенсії може проводитися лише в разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців. Оскільки Кабінет Міністрів не приймав такого рішення, відсутні й підстави для перерахунку пенсії позивача. Представник також зазначила, що чинне пенсійне законодавство України не передбачає можливість включення до заробітку, з якого обчислюється пенсія, разових грошових виплат. Вказану позицію мотивує з посиланням на рішення Конституційного суду України від 13.05.2015 року.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є інвалідом війни 3-ї групи. Він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію в розмірі 2306 грн 18 коп. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон).

Як убачається з матеріалів справи (а. с. 7), пенсія позивача обчислена з грошового забезпечення, до складу якого включено:

надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 927 грн 80 коп.,

надбавку за таємність в розмірі 184 грн 79 коп.,

надбавку за ризик в розмірі 51 грн 48 коп.,

щомісячну премію в розмірі 1142 грн 11 коп.

25.11.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 12134 грн та разових премій в сумі 10031 грн, з яких сплачено страхові внески, при цьому надав уточнену довідку від 16.11.2015 року. Втім, у задоволенні цієї заяви було відмовлено, про що позивача проінформовано письмово (а. с. 7, 8, 10).

Згідно підпунктів 2, 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення; надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Як встановлено статтею 43 Закону, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених вище норм законів дає суду підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та разові премії, які виплачувалися позивачу і з яких сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постанові від 10.03.2015 року (справа № 21-70а15), яка, в силу положень частини першої статті 2442 КАС України, є обовязковою для застосування усіма субєктами владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, в тому числі й для відповідача, при цьому повинна враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України не суперечить рішенню Конституційного Суду України від 13.05.2015 року № 4-рп/2015, яким здійснено офіційне тлумачення частини третьої статті 63 Закону, оскільки цим рішенням визначено, виключний перелік виплат, що належить до додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), що повинні враховуватися при перерахунку пенсії військовослужбовцям, проте не визначено конкретні види вказаних виплат.

В силу положень статті 63 Закону перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на такий перерахунок і проводиться в строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Вказані норми Закону мають пряму дію, тобто безпосередньо регулюють пенсійні відносини, не встановлюючи при цьому жодних інших умов настання перерахунку пенсії (обмеження їх розміру в межах встановлених видатків на утримання військовослужбовців, надання повноважень іншим суб'єктам правового регулювання з цих питань тощо).

В порушення вимог законодавства, відповідач не привів грошове забезпечення позивача, з якого обчислюється його пенсія, у відповідність до грошового забезпечення, зазначеного в довідці Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області від 16.11.2015 року № 181 про розмір грошового забезпечення, чим порушив пенсійні права позивача.

За таких обставин, заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а пенсія перерахунку починаючи з 01.12.2014 року.

Керуючись статтями 158 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та разових премій, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.12.2014 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 12134 грн та разових премій в розмірі 10031 грн, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.12.2014 року

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя В. О. Коверзнев