Справа № 817/3160/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
12 лютого 2016 р. К/800/3383/16
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 р. у справі №817/3160/15 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного центру зайнятості про визнання діяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною діяльність відповідача, що полягає у прийнятті рішення від 10.08.2015 р. про припинення виплати допомоги по безробіттю з 25.06.2015 р. (по пп.13 п.1 ст.31 Закону України «Про зайнятість населення») та припинення реєстрації з 07.08.2015 р. ОСОБА_2; зобов'язати відповідача виплатити належні за законом виплати ОСОБА_2 з 25.06.2015 р. по 01.08.2015 р. та інші належні платежі за Законом України «Про зайнятість населення».

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно прийняв рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю його сину ОСОБА_2, що є порушенням прав та інтересів позивача, та має негативний вплив на спільний сімейний бюджет.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 р., у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду (п.8 ст.3 КАС України).

За правилами частини 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушуються права позивача. При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Вирішуючи даний спір, суди встановили, що усі без винятку рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, стосувались виключно ОСОБА_2, сина позивача. При цьому, позивач по справі не являвся представником ОСОБА_2 (сина) ані за договором, ані за законом.

З огляду на це, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем по справі жодним чином не порушені права та законні інтереси позивача, а тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Т. Черпіцька