Справа № 826/10191/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2016 р. м. Київ К/800/49294/15

"02" лютого 2016 року м. Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі: Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаггар»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року та

2. Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2015 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року

у справі № 826/10191/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаггар» (надалі - ТОВ «Лаггар»)

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ТОВ «Лаггар звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.05.2015р. № , згідно з яким позивачеві відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2014 року в розмірі 2 054 465 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2015р. позовні вимоги задоволено з тих мотивів, що платником дотримано законодавчо визначені умови одержання бюджетного відшкодування з ПДВ за операціями з придбання нежитлових приміщень.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині та прийнято нову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві від 08.05.2015р. № в частині відмови в бюджетному відшкодуванню ТОВ «Лаггар» на суму 1784622грн. В іншій частині залишено без змін. У прийнятті цієї постанови апеляційний суд виходив з того, що документально не підтверджується лише сплата позивачем постачальникові ПДВ у сумі 279 294,52 грн.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції зі спору. Зокрема, скаржник зазначає, що апеляційний суд помилково не визнав сплатою ПДВ у ціні придбаних активів погашення платником векселів власної емісії.

ДПІ також скористалася правом на касаційне оскарження рішень та звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Лаггар», скасувавши ухвалені у справі судові акти. При цьому відповідач зазначає, що відсутність факту сплати ПДВ постачальникам у попередніх звітних періодах виключає право платника на включення відповідної суми податку до розрахунку бюджетного відшкодування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, ДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Лаггар» бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованого у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів (звітних) періодів за жовтень 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 31.03.2015р. №2809/26-53-15-02/38408621, в якому відображено висновок податкового органу про протиправне включення позивачем до розрахунку бюджетного відшкодування за перевірений звітний період ПДВ у розмірі 2 054 465 грн. за відсутності документального підтвердження сплати платником цієї суми податку постачальникам у попередніх звітних періодах.

Наведена обставина стала підставою для прийняття ДПІ оспорюваного податкового повідомлення-рішення, згідно з яким ТОВ «Лаггар» визначено суму завищення бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2014 року в розмірі 2 054 465 грн.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За правилами пунктів 200.2, 200.3 статті 200 ПК при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 цієї ж статті ПК передбачено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

Керуючись наведеними правилами оподаткування, суди встановили, що від'ємне значення ПДВ в оспорюваній сумі було задекларовано до відшкодування в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за жовтень 2014 року (який було подано ТОВ «Лаггар» до контролюючого органу в грудні 2014 року); це від'ємне значення утворилося у податковому обліку позивача за операціями з придбання нежитлових приміщень на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2014р. (з урахуванням умов попереднього договору від 12.12.2013р.).

Згідно з умовами цього договору позивач (покупець) прибав у товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехпромлізинг» (продавець, далі - ТОВ «Укртехпромлізинг») групи нежитлових приміщень загальною площею 1010,40 кв.м, розташовані у буд. 1-а по вул. Микільсько-Слобідській у м. Києві; загальна вартість нерухомого майна склала 12 329 172,12 грн. (у тому числі 2 054 862 грн. ПДВ).

На виконання своїх договірних зобов'язань з оплати придбаних об'єктів нерухомості позивач перерахував ТОВ «Укртехпромлізинг» передоплату за попереднім договором у сумі 2 151 119,70 грн. (що підтверджується банківськими виписками ПАТ «Вернум Банк» від 27.12.2013р. на суму 500 000 грн., від 29.01.2014р. на суму 887 711 грн., від 06.02.2014р. на суму 394 533,54 грн. та від 13.02.2014р. на суму 369 875,16 грн.); кошти в сумі 8 501 285грн. були перераховано платником продавцеві у березні 2014 року; решту суми було погашено поставкою простих векселів на загальну суму 1 675 767 грн., які були оплачені ТОВ «Лаггар» 14.03.2014р. та 26.03.2014р.

За розглядуваними операціями ТОВ «Укртехпромлізинг» було виписано податкові накладні: від 27.12.2013р. № 79 на загальну суму 500 000 (в т. ч. ПДВ 8333,33 грн.); від 06.02.2014р. № 8 на суму 394 533,54 грн. (в т.ч. ПДВ 65755,59 грн.); від 13.02.2014р. № 9 на суму 369 875,16 грн. (в т. ч. ПДВ 61645,86 грн.); від 03.03.2014р. № 12 на суму 10770525,42 грн. (в т. ч. ПДВ 1 696 175,40грн.); від 29.01.2014р. № 5 на суму 887 711 грн. (в т. ч. ПДВ 147 951,83 грн.).

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що принцип офіційного з'ясування обставин справи, закріплений у статті 7, частинах четвертій та п'ятій статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін. Виходячи з цього, адміністративний суд не зв'язаний доводами суб'єкта владних повноважень, якими він мотивує правомірність оспорюваного акта індивідуальної дії, а повинен встановити дійсний обсяг податкового обов'язку платника у спірних правовідносинах.

У справі, що переглядається, суди залишили поза увагою той факт, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.12.2013р. був підписаний від імені ТОВ «Лаггар» його директором - ОСОБА_1, а від імені ТОВ «Укртехпромлізинг» - генеральним директором ОСОБА_2. Зазначені юридичні особи перебувають за однією адресою, яка співпадає з місцезнаходженням майна, що виступає предметом розглядуваних опеарцій (м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 1-а). Керівники названих контрагентів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - також зареєстровані за однією адресою, якою є: АДРЕСА_1.

Наведені обставини можуть бути підставою для висновку про те, що ТОВ «Лаггар» та ТОВ «Укртехпромлізинг» є пов'язаними особами у розумінні підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 ПК.

Слід зазначити, що операції між усіма господарюючими суб'єктами повинні характеризуватися конкретною розумною діловою метою. Суб'єкти господарювання вправі у рамках свободи економічної діяльності використовувати різні цивільно-правові засоби. Однак, реалізуючи свої суб'єктивні права, вони повинні обирати такий спосіб реалізації своїх прав, у якому не порушуються інтереси інших суб'єктів, у тому числі й держави. У випадку, якщо єдиним результатом правочину є одержання податкових переваг, то цілі платника не можуть бути визнані добросовісними; господарська операція, яка не має розумної ділової мети, не викликає податкових наслідків.

У даному разі правова оцінка розглядуваних операцій та їх податкових наслідків вимагає ретельну перевірку наявності розумної ділової мети у цих операціях, аналіз дійсних змін майнового стану учасників цих операцій. У зв'язку з цим судам слід було встановити:

чи відбулася фактична передача права власності на спірні об'єкти нерухомості від продавця (ТОВ «Укртехпромлізинг») до покупця (позивача у справі), чи було переоформлено ці об'єкти на ТОВ «Лаггар»;

з якою метою позивач придбав зазначені приміщення шляхом перевірки, чи використовувалися придбані об'єкти нерухомості у господарській діяльності платника та яким чином відбувалося таке використання. Так, у разі здавання розглядуваних нежитлових приміщень в оренду слід встановити, хто саме укладав договори оренди з орендарями, хто фактично одержував дохід у вигляді орендних платежів тощо; у випадку придбання цих приміщень позивачем для власного використання судам слід дослідити, чи здійснювало ТОВ «Лаггар» таке використання з урахуванням напрямків діяльності цього платника.

Лише за наслідками встановлення зазначених обставин суди могли дійти об'єктивного висновку про обґрунтованість (або необґрунтованість) податкової вигоди, на яку претендує платник. При цьому слід зауважити, що податкова вигода є необґрунтованою у випадку, зокрема, документального оформлення поставки активів внаслідок узгоджених, не обумовлених ринковими механізмами дій між пов'язаними особами (або формально відокремленими особами, які є підконтрольними одній особі) без мети настання відповідних цим операціям правових наслідків, а виключно з ціллю зменшення податкового навантаження та збагачення за рахунок бюджетних коштів у формі бюджетного відшкодування ПДВ.

Оскільки прийняття рішення зі справи вимагає додаткового встановлення обставин цього спору, що відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків та прийняття правильного і обґрунтованого рішення по суті спору з урахуванням вказівок і висновків касаційного суду, викладених в цій ухвалі.

Приймаючи до уваги те, що сплату ДПІ судового збору ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015р. року відстрочено до ухвалення судового рішення по суті, несплачена сума судового збору підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаггар» та Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві судовий збір в сумі 5846,40 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість грн. 40 коп.), отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030005 Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075).

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун