Справа № 823/54/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року справа № 823/54/16

м. Черкаси

12 год. 10 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

представника позивача Машковського М.В. - за довіреністю,

представника відповідача Павленко М.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тотленд" до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Тотленд", в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області № від 07.09.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 18.08.2015 №40/23-14-22-00/38743855, яким встановлено заниження податку на прибуток на суму 63773,50 грн., внаслідок безпідставного відображення у податковому обліку господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю "Нобілі" за договором поставки сільськогосподарської продукції.

Представник позивача зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами та даними господарської діяльності ТОВ "Тотленд", з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність у позивача та його контрагента податкової правосуб'єктності учасників господарських відносин, встановлено зв'язок між укладеним договором та господарською діяльністю платника податку, витрати підтверджені первинними документами.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що первинні бухгалтерські документи виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток.

Так, 05 лютого 2015 року Центральним районним судом міста Миколаєва постановлено вирок у справі №490/15526/14-к (провадження №1-кп/490/162/2015), яким директора ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Тотленд" як суб'єкт господарювання - юридична особа зареєстроване в 20.06.2013; ; взято на облік податковий облік в органах державної податкової служби 20.06.2013 за №40; є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва від 03.07.2013 №200131486, індивідуальний податковий номер 46.

З 29.07.2015 по 11.08.2015 посадовою особою Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Тотленд" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Нобілі», , за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки від 18.08.2015 №40/23-14-22-00/38743855 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення: п.п. 138.1.1. п. 138.1., п. 138.2. ст. 138 та п. 137.1. ст. 137 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 63773,50 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 63773,50 грн.

На підставі акта перевірки, Корсунь-Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією винесено: податкове повідомлення-рішення від 07.09.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 95660,25 грн., в тому числі за основним платежем 63773,50 грн., за штрафними санціями 31886,75 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано до Головного управління ДФС у Черкаській області скаргу від 22.09.2015 про його скасування.

Рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.11.2015 №22672/23-00-10-0210 про результати розгляду скарги, вирішено залишити без змін податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 07.09.2015 №, а скаргу ТОВ «Тотленд» від 22.09.2015 №22-09-15 - без задоволення.

19 листопада 2015 року позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 07.09.2015 № та рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.11.2015 №22672/23-00-10-0210.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30.12.2015 №28154/0/99-99-10-01-0425 про результати розгляду скарги вирішено залишити без змін податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 07.09.2015 № та рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.11.2015 №22672/23-00-10-0210, а скаргу - без задоволення.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що згідно п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В силу положень пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено, що 03 вересня 2013 року між позивачем (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Нобілі» (Постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №0309ц (далі - Договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві сільськогосподарську продукцію (надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити переданий Постачальником Товар, перелік якого зазначений у Специфікаціях, які є додатком до даного Договору.

Згідно п. 3.1. Договору найменування, асортимент, кількість, одиниця виміру та якість Товару визначається в Специфікаціях до даного Договору, що є невід'ємними його частинами.

Одночасно з Товаром Постачальник зобов'язувався надати Покупцеві наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру; товарно-транспортні накладні (ТТН) або завірені копії ТТН; видаткові накладні на Товар; податкові накладні на Товар (п. 4.4. Договору).

Відповідно до Специфікації №1 до Договору, у порядку та на умовах, визначених у Договорі, Постачальник зобов'язується поставити наступний Товар: пшениця 2 кл. 2013 року у кількості 200 т (+/-10%) по ціні 1750 грн/т. Загальна сума Товару за даною специфікацією становить 350000,00 грн. без ПДВ.

На підтвердження поставки Товару за Договором у вересні 2013 року позивач надав до суду:

- видаткові накладні №РН-0000170 від 04.09.2013, №РН-0000173 від 05.09.2013, РН-0000181 від 08.09.2013;

- акти приймання на надходження сільськогосподарської продукції від 04.09.2013 №№930, 932, від 07.09.2013 №933, від 08.09.2013 №935;

- рахунки-фактури №СФ-0000178 від 04.09.2013, СФ-0000181 від 05.09.2013, від №СФ-0000187 від 08.09.2013;

- товарно-транспортні накладні;

- виписки з банківського рахунку (а.с. 78-99).

Позивачем не надано до перевірки, та до суду, довіреність на ОСОБА_4, який отримував Товар (від ТОВ «Тотленд») відповідно до видаткових накладних за вересень 2013 року.

Судом встановлено, що зі сторони ТОВ «Нобілі» первинні бухгалтерські документи підписані директором ОСОБА_3.

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 16.12.2014, проведеного старшим слідчим з ОВС ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Миколаївській області капітаном Білим І.А., ОСОБА_3 ніколи не готував та не підписував ніяких наказів, договорів, первинних бухгалтерських документів або податкову звітність від імені ТОВ «Нобілі».

05 лютого 2015 року Центральним районним судом міста Миколаєва постановлено вирок у справі №490/15526/14-к (провадження №1-кп/490/162/2015), яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у сумі 8500,00 грн.

Згідно з частиною 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

На думку суду, наявність вироку суду у кримінальній справі відносно контрагента позивача не може бути не врахована судом під час вирішення спору, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Вищезазначене, на думку суду, дає підстави для висновку, що первинні документи, які стали підставою для формування валових витрат, та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.11.2015 у справі №2а/3264/11/1070.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Встановленими у судовому засіданні обставинами підтверджується, що податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області № від 07.09.2015 є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 19.02.2016.