Справа № 350/1719/15-а
Суддя: Пулик М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1719/15-а
номер провадження 2-а/350/6/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засідані в смт.Рожнятів справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі до ОСОБА_1 старшого державного виконавця управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

У своєму адміністративному позові позивач просить суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а-116/10. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2015 року ВП №49304240.

В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що виконавчий лист про стягнення коштів з управління ПФУ на користь ОСОБА_2, підлягає виконанню органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Оскаржувана постанова винесена з перевищенням повноважень, наданих Державній виконавчій службі, державний виконавець отримавши не підвідомчий йому виконавчий лист зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Представник відповідач позову не визнав з підстав, викладених в запереченні на позов в якому зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв у чіткій відповідності з порядком встановленим Закону України «Про виконавче провадження» щодо відкриття виконавчого провадження. Оскільки в резолютивній частині рішення суду зобовязано боржника вчинити певні дії, дане рішення підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_3 вважає позов безпідставниммотивуючи тим, що дії державного виконавця повністю відповідають Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав заперечення на позов з якого вбачається, що він позов не визнає, просить справу розглянути у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійснені ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. ст.71 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при чому він має спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси. Позовна заява може бути подана до суду протягом 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що 13 листопада 2015 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-а-116/10, який виданий Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області, яким зобов'язано УПФ України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області провести перерахунок основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, ОСОБА_4 відповідно до статті 50, частини четвертої статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, починаючи з 2 грудня 2009 року по 01 грудня 2009 року та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення з моменту винесення (отримання) постанови в строк до семи днів. (а.с.4).

Оскаржувана постанова отримана позивачем 02 грудня 2015 року, що підтверджується вхідним штампом позивача на супровідному листі відповідача (а.с.5).

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону України від 19.09.2013 р. № 583-VII, який набрав чинності з 16.10.2013 р.), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені Законом України від 05.06.2012 р. № 4901-VІ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

За приписами статті 3 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду, до якої додає документи та відомості, необхідні для перерахування коштів. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" набрав чинності з 1 січня 2013 року.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"(доповненим згідно із Законом України від 19.09.2013 р. № 583-VII) встановлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 визначено, що рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень субєкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Якщо рішенням зобовязано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобовязаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

В силу пункту 4 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Оскільки постанова суду на підставі якої видано виконавчий лист набрала законної сили до 01 січня 2013 року, таким чином, у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження за спірним виконавчим листом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо скасування постанови від 13 листопада 2015 року ВП №49304240 про відкриття виконавчого провадження, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст.17, 35, 75, 82 Закону України «Про виконавче провадження» , керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 11, 71, 158-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі до ОСОБА_1 старшого державного виконавця управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_2 про оскарження дій державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного управління юстиції ОСОБА_1 по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову від 13 листопада 2015 року ВП № 49304240.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу її оголошення.

Суддя: