Справа № 127/20761/13-а (2-а/127/736/13)
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2016 р. м. Київ К/800/13082/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року в справі за її позовом до департаменту освіти Вінницької міської ради, треті особи: департамент освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницький центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» про скасування рішення атестаційної комісії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що у серпні 2000 року її призначено на посаду вчителя-реабілітолога Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь», а у травні 2013 року звільнено у зв'язку з невідповідністю займаній посаді на підставі висновку атестаційної комісії та рішення за результатами розгляду апеляції на такий висновок.

Посилаючись на порушення трудових прав, просила суд визнати протиправним та скасувати протокольне рішення № 3 атестаційної комісії Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» в частині прийнятого відносно неї рішення про невідповідність займаній посаді та кваліфікації; визнати протиправною бездіяльність та скасувати рішення департаменту освіти Вінницької міської ради по розгляду поданої апеляції на оскарження рішення комісії Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь»; скасувати накази від 01 червня 2013 року № 24-к про звільнення та від 28 травня 2013 року № 34 про переведення на іншу роботу; поновити на попередній посаді з встановленням кваліфікації «спеціаліст першої категорії»; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Також просила поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2013 року строк звернення до суду поновлено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» про визнання протиправним і скасування рішення атестаційної комісії Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» від 05 квітня 2013 року № 3; про скасування наказів Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» від 28 травня 2013 року № 34, від 01 червня 2013 року № 24-к; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з тим, що їх не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Уточнивши вимоги, позивач просила суд визнати протиправною бездіяльність та скасувати прийняте рішення - протокол департаменту освіти Вінницької міської ради № 8 від 08 травня 2013 року по розгляду апеляції на рішення комісії Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» про невідповідність займаній посаді та раніше присвоєній кваліфікації.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності бездіяльності департаменту освіти Вінницької міської ради щодо розгляду апеляції позивача на рішення атестаційної комісії, а також підстав для скасування оскаржуваного рішення.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просила скасувати судові рішення та ухвалити нове.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді вчителя-реабілітолога Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» з 31 серпня 2000 року.

Відповідно до протоколу № 3 засідання атестаційної комісії Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» від 05 квітня 2013 року, на якому вирішувалося питання про атестацію на відповідність займаним посадам та присвоєння кваліфікаційних категорій педагогічним працівникам Центру, ОСОБА_4 визнано такою, що не відповідає займаній посаді, не відповідає раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст першої категорії».

18 квітня 2013 року проведена атестація позивача, за результатами якої її визнано такою, що не відповідає займаній посаді.

На рішення атестаційної комісії Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» позивач подала апеляцію, яку 08 травня 2013 року на засіданні атестаційної комісії департаменту освіти Вінницької міської ради розглянуто та прийнято рішення про залишення рішення атестаційної комісії без змін (протокол № 8).

Наказом директора Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь» від 01 червня 2013 року № 24-к позивача звільнено з роботи у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, що перешкоджає продовженню даної роботи (пункт 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з обставин справи, позивач працювала на посаді вчителя-реабілітолога Вінницького центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Промінь», її робота не пов'язана з проходженням публічної служби.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи та наведені вимоги закону, трудовий спір, що виник у позивача не є публічно-правовим і не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ й відповідно до пункту 1 частини першою цієї норми, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із трудових відносин.

Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: