Справа № 808/2278/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 рокусправа № 808/2278/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 15.04.2015

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізької області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року

у справі № 808/2278/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізької області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 від 09.04.2015 про визначення грошового зобовязання з єдиного податку фізичних осіб у сумі 117300 грн. та застосування штрафних (фінансових санкцій) у сумі 29325 грн., а всього 146625 грн.

- № НОМЕР_2 від 09.04.2015 про визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 79823 грн. та застосування штрафних (фінансових санкцій) у сумі 19955,75 грн., а всього 99778,75 грн., а також нарахованої пені в сумі 8820,56 грн.

- № НОМЕР_3 від 09.04.2015 про визнання грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 63652,63 грн. та застосування штрафних (фінансових санкцій) у сумі 16253,16 грн.. а всього 79905,79 грн., а також нарахованої пені в сумі 4125,81 грн.

- № 2 від 09.04.2015 про визначення штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку, у сумі 510 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акту перевірки про здійснення підприємцем діяльності з оптової торгівлі будівельними матеріалами є незаконними та такими, що спростовується обставинами справи. На думку відповідача, ключовим для розмежування оптової та роздрібної торгівлі є мета здійснення торговельної діяльності - при оптовій торгівлі - продаж товару для його подальшого перепродажу, при роздрібній - для використання товару в якості кінцевого користувача, при цьому на продавця не покладено обов'язок відстежувати, чи дійсно в подальшому товар не використовується у підприємницькій діяльності або ж навпаки, був він використаний в особистих, не комерційних цілях. Відповідно до укладеного позивачем договору купівлі-продажу та доповнень до нього можливо встановити, що ФОП ОСОБА_3 є кінцевим споживачем, оскільки в неї види діяльності згідно КВЕД не передбачають торгівлю будівельними чи іншими матеріалами, а тому придбання нею товару виключає можливість подальшої їх реалізації. Отже оскільки позивачем не було допущено порушень здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування то підстави для переведення на загальну систему оподаткування відсутні, донараховані грошові зобов'язання є безпідставними, а податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.07.2015 адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивач не здійснювала діяльність з оптової торгівлі будівельними матеріалами при реалізації договору з ФОП ОСОБА_3, а тому не проводила діяльність, яка не зазначена у заяві про право застосування спрощеної системи оподаткування. Відповідно, позивач не є податковим агентом у розумінні ст.ст.177, 178 ПК України, а отже не нараховує та не сплачує податок на доходи з джерела виплати при взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_4 Отже, протиправними є визначення відповідачем грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, з єдиного податку фізичних осіб, з податку на додану вартість, та застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, і, відповідно, нарахування відповідачем пені, яке здійснено контролюючим органом без винесення будь-якого рішення, яке і не передбачено Податковим кодексом України, у звязку з чим суд з метою захисту прав позивача вийшов за межі заявлених позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Токмацької ОДПІ щодо нарахування пені.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач наполягає на тому, що підприємцем здійснювалась діяльність з оптової торгівлі, що не відповідає зареєстрованим видам діяльності позивача, внаслідок чого останнім було порушено норми податкового законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового то засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, зазначає, що судом прийняте законне рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в період з 01.01.2013 по 31.12.2014 здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, згідно заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування № 595 (вхід. № 1841/с від 18.01.2012), перебувала на 2 групі платників єдиного податку, ставка єдиного податку складала 12% від розміру мінімальної заробітної плати.

В заяві про право застосування спрощеної системи оподаткування позивачем визначено наступні види діяльності: 52.12.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту; 52.62.0 - роздрібна торгівля з лотків та на ринках; 63.21.2 - функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту; 15.98.0 - виробництво мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв.

Відповідачем - Токмацькою ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_2 з питань дотримання податкового та іншого законодавства та документального підтвердження фінансово-господарських відносин із самозайнятою особою ОСОБА_3 та з КП «Токмаксоцбуд» Токмацької міської ради за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, про що складено акт № 138/172/НОМЕР_4 від 26.03.2015.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2:

- п. 293.4 ст. 293, пп. 298.2.3.7 п. 298.2 ст. 298, п. 299.11 ст. 299 ПК України в результаті чого донараховано єдиний податок за період, що перевірявся на суму 117300 грн.;

- п. 177.1, п. 177.2, п. 176.1 ст. 176 ПК України в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 63652,63 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.3, п. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, п. 202.1 ст. 202 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість за період, що перевірявся на загальну суму 79823 грн.;

- п. 51.1 ст. 51, п. п. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV ПК України - податковий розрахунок за формою № 1-ДФ за 3 квартал 2013 року надано до Токмацької ОДПІ Запорізької області з недостовірними відомостями, а саме: в податковому розрахунку за формою № 1-ДФ за 3 квартал 2013 року не відображено відомості про суми виплачених доходів само зайнятій особі ОСОБА_4 із зазначенням відповідної ознаки доходу « 157»- «Дохід виплачений само зайнятій особі» (п. п. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165 розділу ІV ст.ст. 177, 178 розділу ІV ПК Кодексу) згідно з довідником ознак доходів.

До такого висновку відповідач дійшов з огляду на те, що на підставі договору купівлі-продажу №4 від 04.07.2013 та накладної від 05.07.2013 позивач реалізувала ФОП ОСОБА_3 будівельні матеріали на суму 728000,00 грн., тобто в липні 2013 року позивач проводила діяльність, яка не передбачена у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування, а саме: 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля. Таким чином, позивачем порушено вимоги п.293.4 ст.293, пп. 298.2.3.7 п. 298.2 ст. 298, п. 299.11 ст. 299 ПК України, оскільки позивач за підсумками 3 кварталу 2013 року втратила право на перебування на спрощеній системі оподаткування, починаючи з 01.10.2013 позивач повинна перейти на загальну систему оподаткування.

09.04.2015 на підставі акту перевірки Токмацькою ОДПІ винесені податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким визначено грошове зобов'язання з єдиного податку фізичних осіб у сумі 117 300 грн. за основним платежем та 29325 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а. с.10);

- № НОМЕР_2, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 79 823 грн. за основним платежем та 19 955,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а. с.9);

- № НОМЕР_3, яким визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 63 652,63 грн. за основним платежем та 16 253,16 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а. с.12);

- № 2, яким застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку, у сумі 510 грн. (а. с.11).

Крім того, з розрахунку донарахованих грошових зобовязань за актом перевірки від 26.03.2015 вбачається, що відповідачем нарахована пеня в сумі 8 820,56 грн. та в сумі 4125,81 грн. (а. с.8).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині, яка стосується порушення позивачем п.293.4.ст.293, п.п.296.5.2 п.296.5 ст.296, п.п.298.2.3.7 п.298.2 ст.298, п.299.11 ст.299 ПК України, колегія суддів звертає увагу, що вирішення питання наявності вказаного порушення прямо впливає на наявність порушень п.177.1, п.177.2, п.176.1 ст.176 ПК України щодо заниження податку з доходів фізичних осіб та п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.3, п.183.10 ст.183, п.187.1 ст.187, п.202.1 ст.202 ПК України щодо заниження податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2013 між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ФОП ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 4 від 04.07.2013, відповідно до умов якого продавець передає за плату у власність покупця будівельні матеріали: дошка обрізна 50 куб.м., газобетон 1000 куб.м., стрічка будівельна 150 шт., фарба «зебра» (2,8 кг.) - 50 шт., 300 «Рідких цвяхів». Загальна сума договору згідно п. 1.2 договору - 782000 грн.

На виконання умов договору позивач передала, а ФОП ОСОБА_3 прийняла згідно накладної № 17 від 05.07.2013 обумовлені договором будівельні матеріали загальною вартістю 782000 грн.

Розрахунки проведено у готівковій формі 05.07.2013, що підтверджується долученою до справи копією прибуткового касового ордеру б/н від 05.07.2013 на загальну суму 782000 грн.

За визначенням п.291.2 ст.291 ПК України (в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У відповідності до п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п.291.4 ст.291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 000 000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб-підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи-підприємці належать виключно до третьої або п'ятої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для таких груп.

Відповідно до п.п.7 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

В свою чергу, за приписами п.293.4 ст.293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої-третьої групи (фізичні особи-підприємці) у розмірі 15 відсотків: до доходу, отриманого від проваджені діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

Відповідно п.п.296.5.2 п.296.5 ст.296 ПК України платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

Таким чином, з огляду на встановлення податковим органом здійснення позивачем діяльності, не зареєстрованої позивачем, відповідач дійшов висновку про втрату позивачем права перебувати на спрощеній системі оподаткування та про виникнення обовязку починаючи з 01.10.2013 перейти на загальну систему оподаткування, наслідком чого стало донарахування грошових зобовязань з єдиного податку фізичних осіб, з податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість.

Визначальним для вирішення спору між сторонами є питання вірності висновку податкового органу про здійснення позивачем оптової торгівлі при реалізації будівельних матеріалів ФОП ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 4 від 04.07.2013.

Податковий кодексу України не містить визначення понять оптової та роздрібної торгівлі, в даному випадку відповідач виходив з визначень, наведених у п.п.4.4 п.4 ДСТУ 4303-2004:

роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надання йому торгівельних послуг.

оптова торгівля - вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Згідно ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами п.3 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 № 104, роздрібна торгівля непродовольчими товарами здійснюється через спеціалізовані підприємства, підприємства з універсальним асортиментом непродовольчих товарів, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів,дрібнороздрібну торговельну мережу.

Суб'єкт господарювання при здійсненні роздрібної торгівлі непродовольчими товарами повинен керуватися Господарським і Цивільним кодексами України, Законами України "Про захист прав споживачів", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", Порядком провадження торговельної діяльності та правилами торговельного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833, Порядком гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 506, цими Правилами, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють торговельну діяльність (п.42 Правил).

Виходячи з аналізу наведених норм, вбачається, що розмежування оптової та роздрібної торгівлі здійснюється, в тому числі, з огляду на мету використання придбаного товару покупцем.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, чинне законодавство, у т. ч. і податкове, не встановлює обов'язок продавця здійснювати контроль за подальшим використанням покупцем придбаних товарів, зясовувати при укладенні договору мету придбання покупцем товару (для підприємницької діяльності або для особистого, сімейного, домашнього використання).

Як свідчать умови укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, означений договір укладався позивачем з метою реалізації товару ФОП ОСОБА_3 як кінцевому споживачу, його положення, визначений предмет купівлі-продажу не суперечать наведеним вище нормам, що регулюють правила роздрібної торгівля.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги фактичну мету, з якою позивачем укладався вказаний вище договір (реалізація товару споживачеві), а також те, що вирішення питання про здійснення позивачем оптової торгівлі за договором купівлі-продажу № 4 від 04.07.2013 знаходиться в залежності від вчинення дій її контрагентом, контроль за якими законодавцем не віднесені до кола обовязків платника податків, керуючись положеннями п.56.21 ст.56 ПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для висновків про порушення позивачем п.293.4 ст.293, п.п.298.2.3.7 п.298.2 ст.298, п.299.11 ст.299 ПК України, і, як наслідок, порушення п.177.1, п.177.2, п.176.1 ст.176 ПК України та п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.3, п.183.10 ст.183, п.187.1 ст.187, п.202.1 ст.202 ПК України.

Отже є обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог ФОП ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2015 № НОМЕР_1 щодо визначення грошового зобов'язання з єдиного податку фізичних осіб, № НОМЕР_2 щодо визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість, № НОМЕР_3 щодо визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не спростовуються обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 09.04.2015, яким до позивача за порушення п.51.1 ст.51, п.п.176.2 «б» п.176.2 ст.176 ПК України застосовані штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку, у сумі 510 грн. (а. с.11), а також позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування пені в сумі 8 820,56 грн. та в сумі 4125,81 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, зробленими в цього приводу.

Відповідно до п.119.2 ст. 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень; ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, факт виявленого відповідачем порушення п. 51.5 ст. 51, п. п. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV ПК України полягає в тому, що позивачем податковий розрахунок за формою 1-ДФ за 3 квартал 2013 року надано до Токмацької ОДПІ з недостовірними відомостями, а саме: в податковому розрахунку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2013 року не відображено відомості про суми виплачених доходів самозайнятій особі ОСОБА_4 із зазначенням відповідної ознаки доходу « 157» - Дохід, виплачений самозайнятій особі (п. п. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165 розділу ІV, статей 177 та 178 розділу ІV ПК Кодексу) згідно з довідником ознак доходів.

Відповідно до п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно з п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з п.177.8 ст.177 та п.178.5 ст.178 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від операцій, здійснюваних у межах обраних ним видів діяльності, суб'єкт господарювання, який нараховує (виплачує) такий дохід, не утримує податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Пунктом 178.5 ст.178 ПКУ встановлено, що під час виплати суб'єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов'язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Отже, в даному випадку позивач не є податковим агентом у розумінні ст. ст. 177, 178 ПК України, тому не повинна нараховувати та не сплачувати податок на доходи з джерела виплати при взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_4, відповідно, позивач не повинна подавати розрахунок за формою 1-ДФ за 3 квартал 2013 року у відносинах із вказаним підприємцем.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для настання відповідальності згідно п. 119.2 ст. 119 ПК України.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.07.2015 у справі № 808/2278/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко