Справа № 2а/1570/7917/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Київ К/9991/60028/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Хомича Р.В.

прокурора Генеральної прокуратури України Чубенка В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012

у справі № 2а/1570/7917/2011

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція Трейд»

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі: від 28.09.2011 № про визначення Відкритому акціонерному товариству «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 6730879,50 грн., в т.ч. 4487253 грн. за основним платежем та в сумі 2243626,5 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; 28.09.2011 № про визначення Відкритому акціонерному товариству «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 8413600,50 грн., в т.ч. 5609067 грн. за основним платежем та 2804533,5 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.2011 № 981 Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у місті Одесі реорганізовано шляхом перетворення у Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м.Одесі ДПС.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 229 Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Одесі ДПС реорганізовано шляхом приєднання до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Враховуючи наведене, судом касаційної інстанції допущено заміну відповідача у справі - Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі правонаступником - Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, прокурора, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі проведено документальну позапланову виїзну перевірку ВАТ «Одесаобленерго» з питань достовірності визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість за операціями з ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» за період: липень, вересень 2010 року, за результатами якої складено акт від 19.09.2011 № 378/16-2/00131713/62. На підставі акта перевірки складено оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 28.09.2011 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 6730879,50 грн., в т.ч. 4487253 грн. за основним платежем та в сумі 2243626,5 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, слугували висновки перевірки про порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що полягало у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту за податку на додану вартість в загальній сумі 4487253,2 грн., в т.ч. за липень 2010 року в сумі 3488913,86 грн. та за вересень 2010 року в сумі 998339,46 грн. за операціями з придбання товару у ТОВ «МКПК «Агенція Трейд».

Підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням 28.09.2011 № грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 8413600,50 грн., в т.ч. 5609067 грн. за основним платежем та 2804533,5 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями, слугували висновки перевірки про порушення вимог п. 5.1 ст. 5, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що полягало у неправомірному віднесенні до складу валових витрат за ІІІ квартал 2010 року витрат в сумі 22436267 грн. за операціями з придбання товару у ТОВ «МКПК «Агенція Трейд».

Податковим органом поставлено під сумнів реальне вчинення господарських операцій з придбання позивачем товару (зливків сталі) у ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» з огляду на те, що в акті невиїзної позапланової перевірки ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» від 15.04.2011 № 552/230/36418198 зазначено про відсутність у останнього виробничих приміщень, основних засобів, транспорту, наявність 3-х працівників та про неможливість дослідження первинних документів через відсутність підприємства за юридичною адресою. Виходячи з цих обставин податковий орган посилається на нікчемність вчинених між позивачем та ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» правочинів, як таких, що укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Також податковий орган ґрунтує позицію про нікчемність правочинів між позивачем та ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» на актах перевірки постачальників ТОВ «МКПК «Агенція Трейд», якими зафіксовані порушення останніми вимог податкового законодавства.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат слід застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, а податкового кредиту - положень п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

За умови реального здійснення платником податків (покупцем) господарських операцій з придбання товару, які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні валових витрат та податкового кредиту, підстави для позбавлення його права на зазначені витрати та кредит відсутні.

Висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податків товару мають підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Платник податків (покупець товарів) не має обов'язку та повноважень здійснювати на час вчинення операцій та після вчинення операцій контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та оподаткування і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит за вчинені порушення продавцем та його контрагентами.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сплачених (нарахованих) витрат та податку на додану вартість.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

Податковий орган в акті перевірки та судам попередніх інстанцій не наводив доводів та не надав доказів щодо вищенаведеного.

Висновки податкового органу щодо нікчемності договору між позивачем та ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» зроблені без дослідження самого договору та первинних документів, складених щодо господарських операцій, вчинених за цим договором.

Судами попередніх інстанцій належно досліджено питання щодо фактичного придбання позивачем товару у ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» в межах господарської діяльності, в результаті чого достовірно встановлено, що операції реально були вчинені, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які оцінені судами як такі, що складені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV, розкривають зміст та обсяг господарських операцій. Товари придбані позивачем з метою використання в господарській діяльності.

Зокрема, судами досліджено умови поставки товару, визначені в договорі від 15.07.2010 № 07/10-15, додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору, первинні документи: акти прийому-передачі, видаткові накладні, податкові накладні, посвідчення про відрядження посадової особи позивача з метою прийому-передачі товару, звіт про використання коштів, наданих на відрядження, довіреність на отримання товару, платіжні доручення.

Окрім того, судами встановлено, що ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» не є виробником товару. Це підприємство закуповувало сировину з метою її подальшої переробки третьою особою. Так, за договором від 02.04.2010 з ТОВ «Бістар 2000» щодо переробки останнім давальницької сировини у готову продукцію ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» надавалась сировина для переробки ТОВ «Бістар 2000» в леговану (швидкоріжучу) сталь марки P6M5, про що складались акти здачі-прийняття робіт, та отримувалась готова продукція, про що складались акти приймання-передачі готової продукції. При цьому виготовлена продукція зберігалась на складі ТОВ «Бістар 2000» до отримання від замовника заявки на передачу готової продукції. Підрядник відповідно до ст. 667 Цивільного кодексу України зобов'язався зберігати готову продукцію замовника на власних складах до моменту вивозу протягом 45 днів. Вартість зберігання включена у вартість наданих послуг.

Поставка сировини відбувалась постачальником на склад, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 27А, який орендований ТОВ «Бістар 2000» за договором оренди від 16.04.2008 у ВАТ «Завод Великопанельного домобудування». Вироблена продукція зберігалась ТОВ «Бістар 3000» відповідно до умов договору до її прийняття ВАТ «ЕК «Одесаобленерго».

Такий порядок поставки готової продукції не вимагав наявності від ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» складських приміщень, транспортних засобів тощо.

Судами також встановлено, що ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» за договором оренди від 20.03.2009 є орендарем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Косіора, 73/22, яке використовується ним як офісне приміщення.

В результаті дослідження питання щодо придбання позивачем товару з метою використання в господарській діяльності судами встановлено, що придбаний товар ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» передавав на комісію ТОВ «ПКК Компроміс» за договором комісії від 15.07.2010 № 15/07.

За умовами договору комісії ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» (комітент) доручає, а ТОВ «ПКК Компроміс» (комісіонер) зобов'язується за дорученням комітента за плату від свого імені та за рахунок комітента юридичні дії: здійснювати реалізацію на експорт належного комітенту товару тощо; укладати експортні договори (контракти) купівлі-продажу, оформляти і підписувати інші необхідні для здійснення продажу документи в інтересах комітента тощо.

Товар, який приймався позивачем від ТОВ «МКПК «Агенція Трейд» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 27А, одразу передавався ТОВ «ПКК Компроміс» на комісію у тому ж приміщенні. ТОВ «ПКК Компроміс» організовувало перевезення товару до м.Кривий Ріг, звідки відбувалось перевезення продукції за зовнішньоекономічним контрактом, про що складено акти виконаних робіт та послуг, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, акти прийому-передачі товару.

ТОВ «ПКК Компроміс», діючи на виконання договору комісії, уклало зовнішньоекономічний контракт від 02.08.2010 № 02/08 з Tuntex Capital Corp (Англія), за яким експортував товар, що підтверджено дослідженими судами інвойсами, вантажно-митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій не встановлено порушень позивачем при формуванні валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість вимог норм законів, на які вказував податковий орган в акті перевірки.

Суд касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, повно встановив обставини у справі на підставі безпосередньо досліджених доказів та надав їм правову оцінку на підставі норм матеріального права, що врегульовують спірні відносини.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун