Справа № 820/10397/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 лютого 2016 р. № 820/10397/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Зінченка А.В.,

при секретарі Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_3, звернувся до суду з адміністративним позовом до Основ»янської обєднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області, в якому після уточнення позовних вимог, просить суд визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача щодо не направлення позивачеві в порушення п.п. а п.200.14 ст.214 ПК України податкового повідомлення-рішення щодо заниження суми бюджетного відшкодування на суму 625844грн. в уточнюючому розрахунку з ПДВ, поданому у січні 2014 року до декларації з ПДВ за квітень 2012 року та визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.10.2014 року в частині нарахування штрафних санкцій на суму 113514,5 грн.

Позивач вважає зазначене рішення неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати його в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесене рішення повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому є законним та обґрунтованим, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 взятий на податковий облік 04.04.2000 року за № 0050007 і станом на даний час перебуває на обліку Основ»янській обєднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області.

Судом встановлено, що Головним державним податковим ревізором-інспектором сектора адміністрування майнових податків Основ'янської ОДПІ м. Харкова ОСОБА_4 відповідно до п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на подану вартість на рахунок платника у банку по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2014 року (вх. № НОМЕР_2 від 21.08.2014 року) у сумі 454 058 грн.

За результатами перевірки складено акт від 19.09.2014 року № 3130/20-38-17-04-08.

В ході перевірки встановлено порушення - п. 46. ст. 46, п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.7 ст.200 Податкового Кодексу України, що призвело до зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 454058,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ складено рішення № НОМЕР_3 від 20.10.2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 454058,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 113514,5 грн.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було проведено перевірку правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 668 243,00 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ за квітень 2012 року.

Актом документальної позапланової перевірки від 20.07.2012 року № 2239/351 позивачу не підтверджено суму бюджетного відшкодування у розмірі 42 399,00 грн. та винесене ППР від 02.08.2012 року № НОМЕР_4 про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 42 399,00 грн., застосовану штрафну санкцію у розмірі 10599,00 грн.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що вищезазначене податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалось.

09.01.2014 року позивачем зменшено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку на суму 625 844,00 грн., що підтверджується уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправлення самостійно виявлених помилок від 09.01.2014 р. № НОМЕР_5.

21.08.2014 року позивачем збільшено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку на суму 454 058,00 грн., що підтверджено уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21.08.2014 р. № НОМЕР_2.

Також, 19.09.2014 року актом камеральної перевірки даних, задекларованих в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2014 року, позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 454 058,00 грн.

В ході проведення камеральної перевірки уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з ПДВ за січень 2014 року від 21.08.2014 року № НОМЕР_2 встановлено порушення порядку заповнення податкової звітності, визначене Наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678, а саме: р.19 Відємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 8 - рядок 16). ФО-П ОСОБА_3Г заповнено 101208 грн., а має бути 0; р.20.2 зарахування відємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ФО-П ОСОБА_3. заповнено 101208 грн., а має бути 0; р. 21.1 - залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду) згідно даних ФО-П ОСОБА_3 складає 23478,0грн., згідно даних перевірки - 0,0 грн.; р. 22 - залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21 - рядок 18) згідно даних ФО-П ОСОБА_3. Л.Г. складає 23478, 0 грн. , згідно даних перевірки - 0,0 грн.

17.10.2014 року позивачем самостійно зменшено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку на суму 454058,00 грн., що на думку суду, підтверджує згоду позивача з виявленими порушенням.

Вказане підтверджено уточнюючим розрахунком податкових зобовязань з ПДВ, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 17.10.2014 року № НОМЕР_6.

Суд вказує, що п.200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку визначено, що сума податку, що піддягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетною відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

А згідно з вимогами п.200.3. ст.200 Податкового Кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в раз: відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Також суд зазначає, що п.200.4. ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ визначено, що якщо в наступному податковому періоді ста, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Відповідно до п.200.7.ст.200 Податкового Кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про поверненні! суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення з нарахуванням штрафних санкцій.

Щодо вимоги позивача визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача щодо не направлення позивачеві в порушення п.п. а п.200.14 ст.214 ПК України податкового повідомлення рішення щодо заниження суми бюджетного відшкодування на суму 625844грн. в уточнюючому розрахунку з ПДВ, поданому у січні 2014 року до декларації з ПДВ за квітень 2012 року.

Суд вказує, що матеріалами справи підтверджено, що вказане податкове повідомлення-рішення 20.10.2014 року було надіслано на адресу позивача ФО-П ОСОБА_3, а саме: 61036, м. Харків, вул. Ковтуна, б.15, к. 56.

21.11.2014 року конверт з відправлення було повернуто на адресу Основ»янської ОДПІ м. Харкова, з відміткою поштового відділення «за місцем обслуговування не знаходиться».

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача правомірні, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вищевказаних вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення та правомірність своїх дій.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі виготовлено 17 лютого 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко