Справа № 806/4015/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"16" лютого 2016 р. Справа № 806/4015/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Кирилова Н.В.,

від відповідача: Лісовець В.О., Голяченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємство "Лана" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "29" грудня 2015 р. у справі за позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області до Приватного підприємства "Лана" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Приватного підприємства "Лана" ( далі - Підприємство) 23494,16 грн. податкового боргу з податку на додану вартість, у тому числі: 12155, 26 грн. основний платіж, 10451, 74 грн. фінансові санкції, 887, 16 грн. пеня, з рахунків підприємства у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "Лана" на користь держави в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області 2349, 16 грн. податкового боргу з податку на додану вартість, у тому числі: 12155, 26 грн. основний платіж, 10451, 74 грн. фінансові санкції, 887, 16 грн. пеня, з рахунків підприємства у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Лана" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що Приватне підприємство "Лана" як платник податків знаходиться на обліку у Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобо'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкова декларація з податку на додану вартість, відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

В порушення вказаних норм Кодексу, відповідач у законодавчо встановлені строки не сплатив самостійно визначені у поданих позивачеві податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень-грудень 2014 року грошове зобов'язання по ПДВ у сумі 12155, 26 грн.

За результатами проведеної контролюючим органом перевірки Приватного підприємства "Лана" 08 квітня 2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення про визначення штрафів по податку на додану вартість, а саме:

- № - 86, 80 грн.;

- № - 10364, 94 грн.

Не погоджуючись з вказаними повідомленнями- рішеннями, Підприємство зверталося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про їх скасування. Постановою суду по справі № 806/1128/15 позов Приватного підприємства "Лана" задоволено, визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 08 квітня 2015 року № і № .

Однак, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про відмову Підприємству у задоволенні позову. Ця постанова набрала законної сили.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частин 1,2 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правило частини 2 статті 255 КАС України конкретизовано у частині 1 статті 72 КАС України

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки грошове зобов'язання у сумі 12155, 26 грн. було визначене відповідачем самостійно у поданих позивачеві податкових деклараціях з податку на додану вартість, а правомірність податкових повідомлень-рішень від 08 квітня 2015 року № і № про нарахування 10451, 74 грн. фінансових санкцій встановлена судовим рішенням по справі № 806/1128/15, яке набрало законної сили, тому з урахуванням положень пункту 54.1 статті 54, пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України вказані суми грошових зобов'язань вважаються узгодженими.

У зв'язку з несвоєчасним погашенням відповідачем податкових зобов'язань контролюючим органом була нарахована пеня по податку на додану вартість у розмірі 887, 16 грн.

Позивачем Підприємству була сформована і надіслана податкова вимога про сплату податкового боргу № 4 від 02 січня 2013 року, яка залишена ним без виконання.

Грошове зобов'язання у розмірі 23494, 16 грн., відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є податковим боргом.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів з платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Заперечення відповідача не доводять відсутність у Підприємства 23494, 16 грн. заборгованості по податку на додану вартість і не спростовують її віднесення до узгодженого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідач не надав доказів щодо погашення податкового боргу, а тому податкова вимога від 02.01.2013 року №4 не є погашеною (підпунк 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України).

Наявність податкого боргу станом на 18 грудня 2015 року підтверджується довідкою позивача від 18.12.2015 року №954/23, яка спростовує доводи відповідача про відсутність такого боргу (а.с.49).

Отже, доводи апеляційної скарги про необхідність надіслання нової податкової вимоги за новим податковим боргом є безпідставними.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року підтверджено погашення відповідачем податкого боргу, оскільки погашений податковий борг виник згідно інших податкових декларацій з податку на додану вартість та за інший період.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Лана" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "29" грудня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Приватне підприємство "Лана" вул.Житомирська, 21,с.Зарічани,Житомирський район, Житомирська область,12440

4-третій особі: - ,