Справа № 2а/1770/4042/12
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Київ К/800/2536/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 та ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2012

у справі № 2а/1770/4042/2012

за позовом Дочірнього підприємства «Авіком Рівне»

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.11.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2012, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному від 28.09.2012 № та №.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 по 30.06.2012, за результатами якої складено акт №467/22-200/30559953 від 18.09.2012.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення: п.44.1 ст.44, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, пп. 138.8.1 п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.141.1 ст.141 Податкового кодексу України в результат чого занижено податок на прибуток всього на суму 1032973 грн., у т.ч. за 2-3 квартал 2011 року на суму 557872 грн., за 2-4 кв.2011 року на суму 1021074 грн., за 1 кв. 2012 року на суму 3956 грн., за півріччя 2012 року на суму 11899 грн. та зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності у сумі 628515 грн.; п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.14, п.201.15 ст.201 розділу У Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 887890 грн., у т.ч. за липень 2011 року на суму 485107 грн., за жовтень 2011 року на суму 402783 грн.

За висновками податкового органу вказані порушення полягають у тому, що господарські операції позивача з ТОВ «Континент Нафта» та ТОВ «ВО «Ексім-Продукт» не мали реального характеру, а тому позивачем безпідставно завищено валові витрати та податковий кредит.

На підставі акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 28.09.2012 №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 1032973 грн. (основного платежу) та 2975 грн. (штрафних санкцій) та №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 887890 грн. (основного платежу) та 221973 грн. (штрафних санкцій) та № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 628515 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судами повно встановлені обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10 ст.201 цього Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з абзацом першим пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З правового аналізу наведених нормативних приписів вбачається, що валові витрати та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до перевірки було надано первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з ТОВ «ТД Континент-Нафта» у липні 2011 року, а саме: договір поставки нафтопродуктів №ВГ-11 від 21.06.2011, видаткові накладні від 07.07.2011, 13.07.2011,19.07.2011; податкову накладну від 29.07.2011; рахунки-фактури №СФ - 0000057 від 07.07.2011 на суму 665403,75 грн., №СФ - 0000058 від 13.07.2011 на суму 1208294,75 грн., №СФ - 0000061 від 19.07.2011 на суму 1036942,25 грн.; акти приймання - передачі №АВІ-000002 від 07.07.2011 на суму 665403,75 грн., №АВІ-000003 від 13.07.2011 на суму 1208294,75 грн., №АВІ-000004 від 19.07.2011 на суму 1036942,25 грн.; акти приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (Форма №5-нп) №11/07-92 від 11.07.2011, №16/07-ДП від 16.07.2011, №22/07-ДП від 22.07.2011, акти зливу цистерни по нафтобазі ДП «Авіком Рівне» від 11.07.2011, від 16.07.2011, від 22.07.2011; сертифікати відповідності, паспорти якості; залізничні накладні №33551409, №33591496, №33652934, копії довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ТОВ «ТД Континент нафта»; довідки ТОВ «Палтеск» від 06.08.2012; додатків №2-№4 до Договору поставки нафтопродуктів №ВГ-11 від 20.06.2011; листів ТОВ «ТД Континент-Нафта» вих. №108 від 13.07.2011, вих. №109 від 20.07.2011; паспортів №1721 на бензин автомобільний АІ-92, №1795 та №1729 на пальне дизельне автомобільне; платіжних доручень про оплату товару ТОВ «ТД Континент-Нафта».

Кредиторська заборгованість перед ТОВ «ТД «Континент-Нафта» відсутня, за зазначеними господарськими операціями позивачем було віднесено до складу податкового кредиту у липні 2011 року податок на додану вартість в розмірі 95085,00 грн. на підставі податкової накладної від 29.07.2011, до складу валових витрат - 2425533,95 грн., у т.ч. у 3 кварталі 2011 року - 2425533,95 грн.

Позивачем також надано суду копії первинних бухгалтерських документів (накладних, товарно-транспортних накладних та довіреностей на отримання ТМЦ), що засвідчують подальшу реалізацію придбаного у ТОВ «ТД Континент-Нафта» товару іншим суб'єктам господарювання: ТОВ «ВВА», ТОВ «Вирівський кар'єр» , МПП «Деймос» , ТОВ «СП «Нива», СТОВ «Прогрес-плюс», ПМП фірма «Лайф», ТОВ-фірма «Атман», ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ТОВ фірма «РЕКОРД», ТОВ «Тріанекс», ТОВ «Будтех-пром», ТОВ «Міжнародна насіннєва компанія», ТОВ «Нива», ТОВ «Розтоцьке», ТОВ «Райз-Захід», ТОВ «Агролен», ТОВ «ВВА», ТОВ «Вирівський кар'єр».

На підтвердження постачання нафтопродуктів від ТОВ «ВО «Ексім-Продукт» позивачем було надано до перевірки та суду: договір постачання нафтопродуктів (дизельне паливо) №16/06-1 від 16.06.2011 із додатковою угодою від 10 жовтня 2011року, видаткову накладну №351 від 12.10.2011, податкову накладну від 12.10.2011 №62, рахунок на оплату №322 від 12.10.2011 на суму 2416700,0 грн. за дизельне паливо Л-0,2-62 код 27101945; акт приймання-передачі №1 від 12.10.2011 на 240,526 т нафтопродуктів; специфікацію №2 від 12.10.2011 на 240,526 т нафтопродуктів на суму 2416700,00 грн. - за дизельне паливо Л-0,2-62 код 27101945, сертифікат відповідності на паливо дизельне, паспорт продукції на дизельне паливо Л-0,2-62 код 27101945; залізничну накладну №34033332; акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (форми №5-НП) №05/09-ДТ від 05.09.2011.

Кредиторська заборгованість перед ТОВ «ВО «Ексім-Продукт» відсутня, до податкового кредиту за жовтень 2011 року за цими операціями включено податок на додану вартість у сумі 402783,33 грн. згідно податкової накладної від 12.10.2011 №62 та віднесено до складу валових витрат - 2013916,67 грн., у т.ч. у 4 кварталі 2011 року - 2013916,67 грн.

На підтвердження подальшого використання у господарській діяльності придбаного у ТОВ «ВО «Ексім-Продукт» товару, який було реалізовано позивачем третім особам ФОП ОСОБА_4, ПП «Профіт», МПП «Деймос», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_6, ПП фірма «Караван», ПП «Мехавтотранс», ПП «Юмласавто», ТОВ «Агро-21», ТОВ «Бухтехпром», ТОВ фірма «Рівнеміськбуд», ТОВ НВП «Сантрі ЛТД», АЗС вул. Пирогова, 7, ТОВ «Вирівський кар'єр», ТОВ «ВВА», ПМП фірма «Лайф», ТОВ «ВІК-сервіс», ДП НЕБ «Еліта», надані відповідні первинні документи, зокрема накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання ТМЦ.

Крім того, позивачем надано суду документи, які підтверджують обставину прийняття позивачем на зберігання від ТОВ «ВО «Ексім-Продукт» товару (нафтопродуктів), частина якого в подальшому передавалася зі зберігання уповноваженим особам ТОВ «ВО «Ексім-продукт» для відпуску цього товару контрагентам (покупцям) ТОВ «ВО «Ексім-продукт», а інша частина - була придбана самим позивачем: договір №96 відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів, акт виконаних робіт від 30.09.2011 до договору відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів №96 від 30.08.2011, рахунок ДП «Авіком-Рівне»№1082 від 30.09.2011 за зберігання ПММ, акт виконаних робіт від 24.10.2011 за подачу і забирання цистерн, плату за користування вагонами, рахунок ДП «Авіком-Рівне» №1162 від 24.10.2011 за подачу і забирання цистерн, плату за користування вагонами, відомості обліку відвантаження №236, акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю від 05.09.2011, розпорядження ТОВ «ВО «Ексім-продукт» №26/10-1 від 26.10.2011, №27/10-3 від 27.10.2011, №27/10-5 від 27.10.2011, №28/10-3 від 28.10.2011, №31/10-1 від 31.10.2011; ТТН №1078 від 26.10.2011, №1077 від 26.10.2011, №1078 від 26.10.2011, №1081 від 28.10.2011, №1082 від 28.10.2011, №1090 від 01.11.2011; банківські виписки про оплату ТОВ «ВО «Ексім-продукт» послуг ДП «Авіком Рівне» по зберіганню та за залізничні послуги.

Копії зазначених документів, які є первинними в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» наявні в матеріалах справи та були оцінені судом з дотриманням вимог ст.86 КАС України.

Судами попередніх інстанцій досліджувались обставини добросовісності позивача, при вчиненні згаданих господарських операцій з вищеназваними контрагентами, перед укладенням договорів з метою запобігання укладенню правочинів з недобросовісними суб'єктами господарювання. На час укладення та виконання договорів контрагенти позивача були зареєстрованими в ЄДРПОУ, тобто були юридичними особами, наділеними цивільною правоздатністю і дієздатністю, були платниками податку на додану вартість.

Доводи податкового органу про не підтвердження реальності поставок з огляду на акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Континент Нафта» () щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ДП «Авіком Рівне» () за період з 01.07.2011 по 31.07.2011» від 21.08.2012 № 111/22-00/34838120 та акт ДПІ у Калінінському р-ні м. Донецька Донецької області «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВО «Ексім-Продукт» код за з питання визначення повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій з ТОВ «Інтерагро 2007» за період липень, вересень 2011 року» № 2193/22-4/34850635 від 13.07.2012, не можуть бути підставою для позбавлення платника права на формування валових витрат та податкового кредиту, оскільки за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на формування витрат чи податкового кредиту.

У даному випадку спірні господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних свідчень того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судами не встановлено.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит та валові витрати, не спростовано.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців датою внесення запису про відсутність ТОВ «ТД Континент-Нафта» за місцезнаходженням є 24.06.2012, тобто внесення такого запису відбулося після завершення господарських операцій позивача з цим контрагентом.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 та ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2012 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-2391 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун