Справа № 815/7003/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7003/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання дій Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області протиправними та зобов'язати Київський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області зареєструвати ОСОБА_1 за місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання дій Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області протиправними та зобов'язати Київський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області зареєструвати ОСОБА_1 за місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку звернулась до Київського РВ у м.Одеси ГУДМС України в Одеській області із заявою про реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Однак, листом Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області від 17.10.2015 року за №335 позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою з тих підстав, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 є об'єктом типу - садовий будинок і житловим не являється. Проте позивач вважає, що відмова Київського РВ у м.Одеси ГУДМС України в Одеській області у реєстрації місця проживання не відповідає положенням чинного законодавства України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить задовольнити її позовні вимоги та зареєструвати її за її постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 09.02.2016 року судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження згідно положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, оскільки представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.50). Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.49), але в судове засідання не з`явився, надав до суду заперечення (а.с.71-72), в яких не погоджується із заявленими позовними вимогами позивача, оскільки згідно пункту 1.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (2) №95 від 19.03.2013 року, зареєстрованого в Мінюсті за №612/23144 від 15.04.2013 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 26.05.2015 року) визначено, що дачний будинок - це будинок, який використовується протягом рогу з метою позаміського відпочинку. Землі України, відповідно до ч.1 ст.19 Земельного кодексу України розподілено за основним цільовим призначенням на категорії, в т.ч., на землі сільськогосподарського призначення та на землі житлової та громадської забудови.

Згідно з пунктом «а» ч.1 ст.22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.3 ст.35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Аналізуючи наведені правові норми, вважаємо, що правові підстави для здійснення реєстрації місця проживання в дачному будинку, який не призначений для постійного користування, та розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням - ведення садівництва - відсутній.

Крім того, зазначимо, що 02.09.2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України №1673-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання». Вказаним Законом були внесені зміни до Цивільного, Житлового кодексів та до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Так, Житловий кодекс доповнено ст..81, згідно з якою громадяни мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки. Рішення про таке переведення прийматиметься відповідними органами місцевого самоврядування. На виконання вказаного Закону №1673-VII, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.04.2015 року №321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки. Вказана постанова набрала чинності 29.04.2015 року. Разом з тим, на момент звернення позивача до відділу Головного управління Державної міграційної служби України правові підстави для реєстрації місця проживання у садовому будинку були відсутні, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач звернулась до Київського РВ у м.Одеси ГУДМС України в Одеській області із заявою щодо реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Листом Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області від 17.10.2015 року за №335 позивачу було роз'яснено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1, у якому вона просить зареєструвати своє місце проживання є садовий будинок і житловим не являється (а.с.20). Відповідно до ст.379 Цивільного кодексу України «житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них», а об'єкт який розташований за адресою: АДРЕСА_1, є будинок садового типу, а тому зазначений садовий будинок не призначений для постійного проживання, у зв'язку з чим, зареєструвати ОСОБА_1 за даною адресою не є можливим.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; особа - фізична особа; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 на підставі витягу про державну реєстрацію прав від 12.12.2012 року (а.с.9), свідоцтва про право власності на садовий будинок з господарською будівлею від 20.02.2012 року (а.с.10), технічного паспорту від 18.10.2012 року (а.с.11-16), державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.7,8) належить садовий будинок з господарською будівлею площею 260,40 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, в якому вона постійно проживає, і в якому є всі умови для проживання, а саме: водопровід, каналізація, газ, електроенергія, будинок обладнаний опаленням, вентиляцією, відповідає встановленим санітарно-гігієнічним вимогам, пожежній безпеці, у зв'язку з чим, повністю придатний як до житлового будинку.

Відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.7,8) позивачу - ОСОБА_1 належать земельні ділянки площею 0,0194 га та площею 0,0182 га з цільовим призначенням (використанням) земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1, на яких розташований вищевказаний садовий будинок.

Тобто, з огляду на викладене вбачається, що всі правовстановлюючі документи свідчать про те, що позивачу належить на праві власності садовий будинок з господарською будівлею за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Для реєстрації особа подає письмову заяву, документ до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, талон зняття з реєстрації, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно висновку ФОП «ОСОБА_2» (договір №26/01/16-Т0) щодо технічного стану будівельних конструкцій, можливості зміни функціонального призначення та експлуатаційної придатності садового будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 в якості житлового будинку - будинок відповідає вимогам державних норм таким, що пред'являються до житлового будинку, отже садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 може експлуатуватися в якості житлового будинку (а.с.51-63).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному досліджені.

Суд вважає, що позивачем надано достатні докази підтвердження обладнання садового будинку всіма комунікаціями необхідними для забезпечення належних умов для постійного проживання в ньому постійно на протязі всього року, що підтверджується звітом ФОП «ОСОБА_2» (договір №26/01/16-Т0) щодо технічного стану будівельних конструкцій, можливості та експлуатаційної придатності садового будинку у якості житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а відповідачем не було надано доказів того, що місце проживання, обране позивачем, не придатне для постійного (протягом всього року) проживання.

Оскільки висновок спеціаліста, щодо придатності садового будинку для постійного проживання не були надані відповідачу при поданні заяви про здійснення реєстрації місця проживання, суд не може визнати дії посадових осіб відповідача протиправними, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково на підставі положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС України тільки в частині зобов'язання вчинити певні дії.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Київський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.