Справа № 569/222/16-а
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/222/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Першко О.О.,

секретар Слободенюк В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненської міської ради про визнання бездіяльності Рівненської міської ради щодо відведення йому у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири №4 у м. Рівне, вул. Яворницького, буд.8), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м., за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста, якою він користується більше 15 років, протиправною та зобовязати Рівненську міську раду прийняти рішення, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири №4 у м. Рівне по вул. Яворницького, буд.8), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м., за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом ІІ групи, більше 30 років стоїть в черзі на першочергове отримання квартири та потребує поліпшення житлових умов, в звязку з чим неодноразово подавав заяви відповідачу на відведення йому у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири №4 у м. Рівне, вул. Яворницького, буд.8), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м., за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста, якою він користується більше 15 років.

Однак, Рівненською міською радою або взагалі не розглядаються його звернення, або депутати безпідставно не підтримують рішення щодо надання йому вищевказаної земельної ділянки, а заява щодо суперфіцію взагалі проігнорована. Проте, всіма іншими власниками квартир, які знаходяться в його будинку проведено реконструкцію своїх квартир, збільшено їх площу, які зроблені за рахунок загальної землі, яка обліковується за вказаним будинком, окрім позивача.

До початку судового засідання позивач подав заяву про зміну позовних вимог (предмету позову), в якій з аналогічних підстав, що були вказані в позовній заяві просив визнати протиправною відмову Рівненської міської ради, що була прийнята на 49 сесії Рівненської міської ради рішенням від 26 березня 2015 року №5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького, 8 (квартира №4)» та зобовязати Рівненську міську раду повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 208 квадратних метрів.

Ухвалою Рівненського міського суду від 17 лютого 2016 року, яка постановлена в порядку ч.6 ст. 160 КАС України, заява про зміну позовних вимог прийнята.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник позивача також позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю та вказав, що рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року №5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького, 8 (квартира №4)» є протиправним, оскільки не мотивоване, не вказано з яких підстав позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому його слід скасувати та зобовязати відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила повністю, оскільки під час прийняття рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року №5070 питання про надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_2 погоджувалося відповідними посадовими особами, начальниками управлінь, юристами Рівненської міської ради, які вказали, що це суперечить законодавству, зокрема ст.ст. 42, 118 ЗК України, що відображено у проекті рішення та у витязі з протоколу 49 сесії від 26.03.2015 року. На даний час законних підстав для відведення безоплатно у власність позивача земельної ділянки на АДРЕСА_2 немає, так як там розташований багатоквартирний будинок, а відповідно ст. 42 ЗК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спірна земельна ділянки може бути передана безоплатно у власність або в постійне користування лише співвласникам багатоквартирного будинку.

Крім того, рішенням Рівненського міського суду від 11 липня 2013 року зобовязано позивача звільнити самовільно зайняту спірну земельну ділянку шляхом демонтажу самовільно збудованого обєкту та привести її в придатний для використання стан.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №4, що розташована в будинку №8 по вул. Яворницького в м. Рівне.

17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18) він звернувся до Рівненської міської ради з заявою про відведення йому у власність (встановлення земельного сервітуту) для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири №4 у м. Рівне, вул. Яворницького, буд.8), господарських будівель і споруд земельну ділянку, орієнтовною площею 208 кв.м., за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста якою він користується більше 15 років. До заяви були долучені письмові документи, зокрема, копія архівної довідки від 11.06.2013 року №126/06-27, нотаріально посвідчена заява сусідів щодо користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, заява в Рівненську міську раду від 06.09.2011 року, довідка із відділу з обліку та розподілу житла від 24.02.2010 року №164, довідка департаменту міського господарства про стан будинку, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідчення інваліда, паспорт, протокол обстеження і встановлення меж земельних ділянок на місцевості, план земельних ділянок, план квартири, свідоцтво про право власності на житло висновок управління культури і туризму облдержадміністрації від 13.10.2009 року № 7935, висновок ДУОНПС в Рівненській області від 05.10.2009 року № 424, довідка управління Держкомзему у м. Рівному від 01.06.2009р. № 03-565, висновок управління Держкомзему у м. Рівному про погодження місця розташування земельної ділянки від 14.10.2009 року № 02-1112.

З рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 5070 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького,8 (квартира №4)» слідує, що відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Рівненська міська рада вирішила відмовити в наданні громадянинові ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 208 кв.м. на вул. Яворницького, 8 (квартира № 4) з числа земель запасу житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)], в тому числі: земельної ділянки площею 160 кв.м. та земельної ділянки площею 48 кв.м.

Частиною другою статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної ОСОБА_4 і ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто чинним законодавством передбачено, що відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути мотивована та визначено вичерпний перелік підстав, з яких орган місцевого самоврядування може відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим, як слідує з рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 5070, крім зазначення ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування", яка передбачає повноваження ради вирішувати земельні питання, жодної підстави для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з числа земель запасу житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не наведено.

Отже, на думку суду, так як відповідач, відмовляючи позивачу в надані вказаного дозволу не мотивував в рішенні свою відмову, чим порушив положення ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, має місце наявність порушених прав позивача в частині відмови відповідачем у наданні дозволу, яку слід визнати протиправною.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В даному випадку для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, враховуючи, що рішення Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 5070 винесене з порушенням норм чинного законодавства, адже ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відмова у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки повинна бути вмотивованою та із зазначенням передбаченої у ч. 7 ст. 118 ЗК України підстави такої відмови, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним, і скасувати дане рішення Рівненської міської ради.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Статтею 59 вказаного Закону встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, для захисту законних прав та інтересів позивача необхідно зобов'язати відповідача повторно розглянути на черговій сесії Рівненської міської ради, питання щодо відведення ОСОБА_1 у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_3) господарських будівель і споруд земельну ділянку орієнтовною площею 208 кв.м. за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста згідно поданої заяви від 17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18), з вирішенням цього питання на підставі вимог ст. 118 Земельного кодексу України, не переймаючи на суд виключних повноважень міської ради.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, приходить до висновку, що доводи відповідача спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права. Протилежного відповідач не довів, а тому суд задовольняє позов повністю.

Керуючись ст. 13, 19 Конституції України, ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України, ст. ст. 24, 26, 59, 77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 11, 17, 18, 71, 160-163, 186 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Рівненської міської ради, що була прийнята на 49 сесії Рівненської міської ради рішенням від 26 березня 2015 року №5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького, 8 (квартира №4)».

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської міської ради Рівненської області від 26 березня 2015 року №5070 «Про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок на вул. Яворницького, 8 (квартира №4)».

Зобовязати Рівненську міську раду Рівненської області повторно розглянути на черговій сесії Рівненської міської ради питання щодо відведення ОСОБА_1 у власність для будівництва та обслуговування частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_3) господарських будівель і споруд земельну ділянку орієнтовною площею 208 кв.м. за рахунок забудованих земель запасу житлової та громадської забудови міста згідно поданої заяви від 17.06.2014 р. вх. № М-165/8 (15.12.2014 р. вх. № М-165/18), з вирішенням цього питання на підставі вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Першко