Справа № 826/17840/15
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

12 лютого 2016 року м. Київ К/800/3374/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги Національної телекомпанії України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року у справі за позовом Національної телекомпанії України до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги, -

в с т а н о в и в :

Національна телекомпанія України звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати пункти 1, 3 основної частини та підпункти 1, 3 пункту 2 резолютивної частини листа-вимоги Держфінінспекції України № 03-14/728 від 10.08.2015 «Щодо усунення порушень законодавства».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Національна телекомпанія України звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень пункту п’ятого частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що в результаті проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Національної телекомпанії України за період з 01.07.2013 по завершений місяць 2015 року та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2010 року по 01.07.2013 встановлено ряд порушень, про що складено акт ревізії № 03-21/07 від 06.07.2015.

На цій підставі відповідачем прийнято лист-вимогу № 03-14/728 від 10.08.2015 «Щодо усунення порушень законодавства».

У пунктах 1, 3 вимоги зазначено, що ревізією дотримання законодавства при використанні Національною телекомпанією України у 2013 році бюджетних коштів, виділених їй на організацію та проведення дитячого пісенного конкурсу «Євробачення-2013», встановлено завищення вартості наданих ТОВ «Альтернатива» та ТОВ «Євромедіа Компані» послуг на суму 675 230, 00 грн. внаслідок недотримання вимог пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 448-р, Спеціальних положень Угоди з Європейською мовною спілкою від 03 жовтня 2013 року в частині планування та проведення оплати послуг за час проведення репетицій 24 листопада 2013 року, внаслідок чого державному бюджету завдано збитків на суму 675 230, 00 грн.; в порушення статті 8 Закону України «Про оплату праці», підпункту «в» пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30 серпня 2002 року № 1298, підпункту 3 пункту 3 наказу Державного комітету з телебачення і радіомовлення України від 16 липня 2012 року № 188 «Про упорядкування умов оплати праці працівників Національної радіокомпанії України, інших державних телерадіоорганізацій (щодо працівників, які відповідно до законодавства не є журналістами)» у листопаді-грудні 2013 року та вересні 2014 року проведено преміювання окремих заступників генерального директора у розмірі, що перевищує визначену органом вищого рівня величину, внаслідок чого Телекомпанією допущено зайву виплату заробітної плати на суму 139 285, 79 грн. та, як наслідок, зайве нарахування і перерахування єдиного соціального внеску на суму 50 560, 75 грн., унаслідок чого завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 189 846, 54 грн.

На підставі цього від позивача вимагалося розглянути питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої відповідальності та з метою усунення порушень стягнути в дохід державного бюджету збитки в сумі 675 250, 00 грн., завдані внаслідок завищення вартості наданих послуг, та з винних осіб у порядку, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю, стягнути завдану матеріальну шкоду у розмірі 189 846, 54 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній фінансовій інспекції надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналізуючи вказані норми, суди прийшли до висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, Державна фінансова інспекція України пред'явила вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Враховуючи, що доводи скаржника не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом п’ятим частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити Національній телекомпанії України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити Національній телекомпанії України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока