Справа № 826/27505/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 лютого 2016 року м. Київ № 826/27505/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., вивчивши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

до Національного банку України

третя особа: Публічне акціне6рне товариство «Укрсиббанк» - правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»,

про визнання бездіяльності та зобов?язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України, третя особа - Публічне акціне6рне товариство «Укрсиббанк» - правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», про визнання бездіяльності зобов?язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2015 позовну заяву у справі № 826/27505/15 залишено без руху у зв'язку з недоліками позовної заяви, а саме необхідності надання оригіналу документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

На виконання вимог ухвали позивач направив до суду заяву про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, на його думку, вказаний позов подано у зв?язку з порушенням прав позивача як споживача банківських послуг.

Частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір».

01.09.2015 набули чинності зміни внесені до Закону України «Про судовий збір» 8 липня 2011 року №3674-VI.

Статтею 5 вищевказаного закону визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як убачається даною нормою визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 (номер справи №1-26/2011) положення Закону, які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Тобто, як слідує з наведеного, положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відносяться до реалізації прав споживачів саме під час укладання та виконання споживчих кредитів.

Разом з тим, відносини, що становлять предмет даної адміністративної справи, є відмінними від тих, які підпадають під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак, положення ч. 3 ст. 22 цього Закону застосуванню у даному випадку не підлягає, що свідчить про помилковість тверджень позивача стосовно наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору при поданні адміністративного позову у цій справі.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 10 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а тому суд не надає привілеї тим чи іншим особам зі сплати судового збору. Надання такого привілею порушить принцип рівності сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того слід зазначити, як убачається із заяви представника позивача від 04.02.2016, останній не погоджується з ухвалою суду від 22.12.2015 про залишення позовної заяви без руху, а тому не надає суду доказів на усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Згідно із частиною першою статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Отже, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2015 № 826/27505/15 про залишення позовної заяви без руху набрала законної сили, а тому підлягає до виконання, оскільки позивачем не була оскаржена шляхом подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Згідно із частиною 6 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, враховуючи, що позивач не виконав вимоги ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2015 про залишення позовної заяви без руху, яка набрала законної сили, суд зобов'язаний повернути позовну заяву позивачу, при цьому повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу.

2. Надіслати позовну заяву з матеріалами справи позивачу після закінчення строку на оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

3. Роз'яснюю, що повернення даної позовної заяви не перешкоджає особі, яка її подала, повторно звернутись до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур