Справа № 607/5169/15-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р. Справа № 876/432/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення від 21 січня 2015 року, протоколу №2 засідання комісії УМВС України в Тернопільській області по розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, зобов'язання визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення відповідного зразка.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 1988 році він був зарахований курсантом першого курсу Львівської спеціальної середньої школи міліції МВС СССР. Під час навчання його двічі було відправлено в Азербайджанську PCP в м.Баку у відрядження в складі спеціального батальйону для виконання завдань по охороні громадського порядку, прийняття участі у врегулюванні міжнаціонального збройного конфлікту між громадянами азербайджанської та вірменської національностей, де на той час було, введено режим надзвичайного стану. В зазначений період в республіці Азербайджан відбувся Ногірно-Карабахський конфлікт між вірменським та азербайджанським населенням, для подолання якого були введені збройні війська та підрозділи МВС СССР. Під час проходження служби позивач виконував завдання по охороні державних установ, військових комендатур, осіб партійно-радянського та господарського активу, ніс службу па блок-постах по охороні населених пунктів, в яких проживало азербайджанське та вірменське населення, від нападів та насилля зі сторони конфліктуючих сторін, будучи при цьому в бойовій екіпіровці з використанням та правом застосування різного роду зброї. Під час несення служби у зазначений період неодноразово ризикуючи життям, попереджав кровопролиття серед озброєного населення ворогуючих сторін. З цього приводу в січні 2015 ріжу він звернувся до відповідача з вимогою про визнання його учасником бойових дій та видачу відповідного посвідчення встановленого зразка. Однак 21 січня 2015 року засіданням комісії УМВС України в Тернопільській області було порушене законне право позивача на визнання його учасником бойових дій та відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, видачі посвідчення, оскільки Республіка Азербайджан, в яку його було відряджено, не входить в перелік держав та періодів бойових дій на їх території, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63. З вказаною відмовою позивач не погоджується та просить винести постанову, якою визнати рішення від 21 січня 2015 року в протоколі №2 засідання комісії УМВС України в Тернопільській області по розгляду питань, пов'язаних з встановленням статусу учасника бойових дій протиправним, зобов'язати комісію УМВС України в Тернопільській області по розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, визнати позивача учасником бойових дій та видати посвідчення відповідного зразка.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули, хоч про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що у 1987 році ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу Львівської спеціальної середньої школи міліції МВС СССР. Під час навчання позивача ОСОБА_1 в складі спеціального батальйону, сформованого на базі школи з офіцерів і курсантів, відряджався в м. Баку Азербайджанської PCP для виконання завдань МВС CССР про що свідчать виписки із наказів №90 від 15 травня 1989 року та №123; від 26 червня 1989 року, видані Львівською спеціальною середньою школою міліції МВС СССР. Під час проходження служби на позивача було покладено обов'язок з охорони громадського порядку на території м. Баку Азербайджанської PCP в умовах надзвичайного стану, та збройних конфліктів по нормалізації обстановки, відновлення законності та правопорядку.

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Тернопільській області з приводу визнання його учасником бойових дій та видачі йому відповідного посвідчення встановленого зразка.

На зазначене звернення апелянта Управлінням кадрового забезпечення УМВС України в Тернопільській області було надано відповідь №2/7-144 від 22 січня 2015 року згідно якої йому відмовлено у наданні статусу учасника - бойових дій, відповідно до протоколу №2 від 21.01.2015 року, засідання комісії УМВС України в Тернопільській області до розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника бойових дій (учасника війни), оскільки республіка Азербайджан, в яку ОСОБА_1 був відряджений, не входить у Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комітету державної безпеки, особи рядового начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього Союзу PCP (включаючи військових та технічних, спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу - PCP пpoxодили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців ОСОБА_2 ОСОБА_3, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території.

Однак, у зазначеному Переліку Азербайджанська PCP відсутня, хоча підставою для надання статусу учасника бойових дій є наявність держав і періодів бойових дій на їх території у цьому Переліку.

Положення примітки 6 до Переліку Стосовно можливості визнання осіб учасниками бойових дій після грудня 1979 року поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього Союзу PCP направляв у країни, на території яких велися бойові дії і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил колишнього Союзу PCP про їх особисту участь бойових діях. Відсутність цих обставин виключає можливість визнання учасниками бойових дій після грудня 1979 року осіб, які були відряджені для виконання завдань MBС СССР.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Таким чином, перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2015 року у справі №607/5169/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

ОСОБА_4