Справа № 820/9718/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р.Справа № 820/9718/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015р. по справі № 820/9718/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування рішення, зобов'язання перерахувати митну вартість,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод", звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив суд: скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості № 807000003/2014/001818/2 від 12.11.2014р., № 807000003/2014/001819/2 від 12.11.2014р., № 807000003/2014/001882/1 від 27.11.2014р., № 807000003/2014/001885/1 від 01.12.2014р.; зобов'язати відповідача перерахувати митну вартість та зарахувати зайво сплачені кошти в рахунок наступних платежів ПАТ Харківський коксовий завод щодо товарів, які імпортуються.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення, зобов'язання перерахувати митну вартість та зарахування зайво сплачених коштів в рахунок наступних платежів - залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року по справі № 820/9718/15 та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на положення п.14 Постанови № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», Кодексу адміністративного судочинства України, а також ст. 55 Конституції України, зазначив, що в даному випадку відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позову Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

У відповідності до ч.3 ст.99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають переваги в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 КАС України.

Як вбачається з матеріалів адміністративного справи, предметом судового оскарження є рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості № 807000003/2014/001818/2 від 12.11.2014 р., № 807000003/2014/001819/2 від 12.11.2014 р., № 807000003/2014/001882/1 від 27.11.2014 р., № 807000003/2014/001885/1 від 01.12.2014 р.

У зв'язку з тим, що у даній справі оскаржуються рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів, звертає увагу на те, що, відсутні підстави застосовування строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Митного кодексу України, рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

У відповідності до ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України, встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що у даній справі оскаржуються рішення про коригування митної вартості товарів, що за своєю суттю не є рішенням контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання, а тому відсутні підстави застосовування строків, визначених ст. 102 Податкового кодексу України.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Судом встановлено, що про прийняття спірних рішень позивач дізнався 12.11.2014 року, 28.11.2014 року, 02.12.2014 року, що підтверджується відомостями зазначеними у графі 44 залучених позивачем до матеріалів справи митних декларацій.

Проте, з позовом ПрАТ "Харківський коксовий завод" звернувся лише 03.09.2015 року, тобто за межами строків, установлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у ст. 100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України встановлено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання , так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин, враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо залишення адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" без розгляду.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015р. по справі № 820/9718/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 15.02.2016 р.