Справа № 2а-421/10
Суддя: Бобяк Б. В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Полонський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Бобяка Б.В., при секретарі Янюк С.В., з участю позивача і його представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та управління Пенсійного Фонду України у Полонському районі про визнання незаконною відмови у проведенні перерахунку пенсії інваліду Чорнобильської катастрофи, визнання незаконними дій -

встановив:

30 вересня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (далі УПФ). Зазначає, що 21 серпня 2002 року йому встановлено третю групу інвалідності внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи. З 27 липня 2002 року отримував грошове забезпечення як військовослужбовець та додаткову пенсію як інвалід третьої групи учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з висновком МСЕК від 25 березня 2008 року є інвалідом другої групи захворювання, же повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Йому була призначена і здійснюється виплата додаткової пенсій як інваліду другої групи, але її розміри не відповідають розмірам, передбачених законодавством. У вересні 2010 року звернувся із заявою до відповідача призначити пенсію та додаткову пенсію як інваліду 2 групи ліквідації Чорнобильської катастрофи, але УПФ відмовляється призначити і виплачувати державну і додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 від 28 лютого 1991 року (далі Закон № 796). Просить відновити порушене право на отримання пенсій відповідно до ст..54 Закону №796, визнати дії відповідача неправомірними і зобовязати його усунути зазначені порушення, призначивши та провівши відповідні перерахунки: додаткової пенсії з січня 2004 року по 31 грудня 2007 року як інваліду третьої групи з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року як інваліду 2 групи із розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком. З вересня 2010 року призначити, здійснити нарахування та виплату державної пенсії як інваліду 2 групи ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - державної пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

В суді позивач підтримує позовні вимоги частково, просить зобовязати відповідача перерахувати додаткову пенсію як інваліду третьої групи з 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року. Підгримує позов в частині призначення, перерахунку та виплати з 01 вересня 2010 року державної та додаткової пенсії відповідно до Закону № 796.

13 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ГУПФ, в якому зазначив, що з листопада 2010 року відповідачем припинено виплату грошового забезпечення та додаткової пенсії, призначених раніше. Просить визнати такі дії незаконними та зобовязати відновити виплату. В суді позовні вимоги підтримує і пояснив, що звернувся до ГУПФ в жовтні 2010 року із заявою про перерахунок пенсії, а відповідач з невідомих причин припинив з листопада виплату грошового забезпечення та додаткової пенсії, атестат про пенсію з невідомих причин направив на його попереднє місце праці, хоча він там не працює з 2009 року..

Представник ГУПФ з позовом не погоджується, зазначила, що виплата грошового утримання та додаткової пенсії ОСОБА_4 здійснюється відповідно до вимогзакону. Щодо припинення виплати грошового утримання та додаткової пенсії з листопада 2010 року пояснень суду не надала. Також надала суду письмові заперечення.

Представник УПФ у Полонському районі до суду не прибув.

Дослідивши письмові докази суд вважає позов необхідно задовольнити.

Встановлено, що ОСОБА_3 був інвалідом третьої групи з 2002 року, а з березня 2008 року є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, мас 1 категорію осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Одержує грошове забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та додатково пенсію по інвалідності на підставі на підставі ст. 50 Закону України № 796 від «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 1 вересня ОСОБА_3 звертався до ГУПФ із заявою про призначення та перерахунок пенсій згідно Закону № 796, отримав відмову. 26 жовтня 2010 року ОСОБА_3С звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії як інваліду третьої та другої групи внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. ГУПФ припинило виплату грошового забезпечення та додаткової пенсії з листопада 2010 року.

Дані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів - документів, долучених л позовних заяв - посвідчення, свідоцтво про хворобу, довідки МСЕК, заява про перехід в інший вид пенсії, атестат про зняття з обліку

Суд вважає, що нарахування і виплата пенсії позивачеві здійснювалась з порушення вимог чинного законодавства за таких міркувань.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала через захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від З травня 1997 р. № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критерії обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в п. постанови від 03 січня 2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальні виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» , та постанови від 16 липня 2008 року № 654 Кабінету Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсії усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини першої ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції в період всього 2007 року, та після 22 травня 2008 року), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів других груп, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам другої групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону № 796-1 виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії іншого доходу.

Таким чином, для позивача, як інваліда другої групи , особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, нижчий розмір державної пенсії повинен розраховуватися, виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратіпрацездатність, встановленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної пенсії, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч. З ст. 28 Закону № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що дії УПФ щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсій та визначення їх розміру виходячи із положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ є неправомірними.

Оскільки ОСОБА_3 звернувся до ГУПФ із заявою про перерахунок пенсії у вересні 2010 року , то здійснення такого перерахунку повинно бути проведено з 01 вересня 2010 року.

Щодо позовних вимог визнати незаконними дії ГУПФ по припиненню з листопада 2010 року виплати грошового забезпечення і додаткової пенсії, то вони підлягають задоволенню, оскільки вказані дії вчинені відповідачем без будь-якого обґрунтування.

' Виконання постанови в межах суми платежів за 2007 рік, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року щодо додаткової пенсії, та платежу за один місяць з вересня 2010 року після перерахунку підлягає до виконання негайно.

Керуючись ст.ст.11,158-163,256 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови в перерахунку державної та додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_4 згідно статей 50,54 Закону України від 28 лютого 1991 р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонд).' України у Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796 та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 як інваліду третьої групи від захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС в розмірі 50% мінімальної пенсії за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

Зобовязати головне управління Пенсійного Фонду України у Хмельницькій області здійснити призначення, перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796 та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 як інваліду другої групи від захворювання повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС: державну пенсію в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно, додатковупенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2010 року урахуванням виплачених сум.

Постанова в частині стягнення виплат додаткової пенсії за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року та за один місяць починаючи з 01 вересня 2010 року у розмірі основної та додаткової пенсії підлягає виконання негайно.

Визнати незаконними дії головного управління Пенсійного Фонду України Хмельницькій області по припиненню з листопада 2010 року виплати грошового забезпечення ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов»язати поновити виплати з 01 листопада 2010 року та здійснювати їх до набрання цією постановою суду законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Полонського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.Бобяк