Справа № 2-а-251/12
Суддя: Коцюрба М. П.
Дата ухвалення: 2012-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-251/12
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коцюрби М.П.

за участю секретаря Кучер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсними та протизаконними пунктів рішення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсними та протизаконними пунктів рішення та зобовязання вчинити дії.

Свої позовні вимоги, що він є співвласником квартири 44, яка розташована на 2-му поверсі 9-ти поверхового панельного будинку № 11 по вул. Жовтнева, м. Вишневе. Під даною квартирою на першому поверсі знаходиться квартира № 73.

26 травня 2009 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради було прийнято рішення № 51/4 та № 51/5 про переведення житлових квартир № 40 та № 73 по вул. Жовтневій 11 в нежитловий фонд.

10 серпня 2011 року Києво-Святошинський районний суд у справі № 2-а-700/11 постановив визнати недійсним і незаконним рішення № 51/5 виконавчого комітету м. Вишневе. За позовом Києво-Святошинської прокуратури у Києво-Святошинському районному суді знаходиться на розгляді справа № 2-а-932/10 про скасування рішення № 51/4 виконкому м. Вишневе про переведення житлової квартири № 40 в нежитловий фонд.

27 серпня 2009 року Відповідач прийняв рішення № 67/21 та № 67/20 про затвердження проектів на перепланування квартир № 40 та № 73. Квартири суміжні, однакового планування в дзеркальному зображенні, об'єднуються вхідною групою, проекти перепланування ідентичні.

09 грудня 2010 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду було скасовано рішення Вишнівського виконкому № 67/20 від 27 серпня 2009 року. Після цього відповідач прийняв нове рішення № 70/8 від 23 серпня 2011 року «Про реконструкцію квартири під офіс та магазин непродовольчих товарів» і у пункті 3 цього рішення скасовує раніше прийняте рішення № 67/20 від 27 серпня 2009 року, проект на реконструкцію залишається той самий, раніше затверджений рішенням № 67/20.

Згаданим проектом передбачено руйнування несучих стін. Позивач є співвласником приміщень загального користування, опорних конструкцій будинку (несучі стіни), механічного, електричного, сантехнічного та іншого обладнання за межами або в середині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири. Несучі стіни є опорою для несучих стін вищих поверхів. Він та інші мешканці будинку не давали згоди на такі переобладнання не давали.

В оскаржуваному рішенні Відповідач послався на наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 109 від 07 липня 2011 року, проте, оскільки відповідач погоджує проект на реконструкцію квартири № 73 під офіс та магазин непродовольчих товарів, де передбачено руйнування несучих стін та будівництво прибудови, яка виходить за контури фасаду будинку, що змінює зовнішній геометричний контур будинку, даний наказ не можна застосовувати, так як він не допускає руйнування несучих конструкцій.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказав на ряд порушень його прав та прав його сім'ї: винищення земельної зони перед вікнами його квартири, шум під час ремонтних робіт тощо. Також зазначав, що в майбутньому на даху прибудови буде збиратись сміття, з його бітумного покриття будуть іти випаровування, що призведе до погіршення екологічної обстановки.

У вже загаданому проекті реконструкції вказано, що знесенню підлягають перегородки, хоча в дійсності це несучі стіни, а також що висота стелі 2,70 м, але насправді її висота - 2,55 м. У зв'язку з цим даний проект не пройшов узгодження із СЕС.

Зважаючи на викладене та посилаючись на норми закону, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним і протизаконним пункти 1 і 2 рішення № 70/8 від 23 серпня 2011 року виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про реконструкцію квартири під офіс та магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1» та зобов'язати виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області ліквідувати наслідки раніше прийнятого і скасованого рішення № 67/21 і прийняти невідкладні заходи щодо відновлення несучих стін.

В судовому засіданні Позивач просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, є співвласником квартири 44, яка розташована на 2-му поверсі 9-ти поверхового панельного будинку № 11 по вул. Жовтнева, м. Вишневе. Під даною квартирою на першому поверсі знаходиться квартира № 73.

26 травня 2009 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради було прийнято рішення № 51/4 та № 51/5 про переведення житлових квартир № 40 та № 73 по вул. Жовтневій 11 в нежитловий фонд.

10 серпня 2011 року Києво-Святошинський районний суд у справі № 2-а-700/11 постановив визнати недійсним і незаконним рішення № 51/5 виконавчого комітету м. Вишневе. За позовом Києво-Святошинської прокуратури у Києво-Святошинському районному суді знаходиться на розгляді справа № 2-а-932/10 про скасування рішення № 51/4 виконкому м. Вишневе про переведення житлової квартири № 40 в нежитловий фонд.

27 серпня 2009 року Відповідач прийняв рішення № 67/21 та № 67/20 про затвердження проектів на перепланування квартир № 40 та № 73. Квартири суміжні, однакового планування в дзеркальному зображенні, об'єднуються вхідною групою, проекти перепланування ідентичні.

09 грудня 2010 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду було скасовано рішення Вишнівського виконкому № 67/20 від 27 серпня 2009 року. Після цього відповідач прийняв нове рішення № 70/8 від 23 серпня 2011 року «Про реконструкцію квартири під офіс та магазин непродовольчих товарів» і у пункті 3 цього рішення скасовує раніше прийняте рішення № 67/20 від 27 серпня 2009 року, проект на реконструкцію залишається той самий, раніше затверджений рішенням № 67/20.

На звернення позивача за вх. № 3/07-80 від 21 лютого 2012 року відповідачем було роз'яснено йому, що чинне законодавство не забороняє проводити перепланування у квартирах їх власниками, якщо при цьому не порушуються державні будівельні норми та правила, у виконкому відсутні підстави вважати, що виконання робіт згідно з розроблених проектів становить загрозу цілісності огороджувальних конструкцій будинку, станом на 28 лютого 2012 року жодних робіт не проводилось.

Згідно з відповіддю Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за № Ш 137405.381.2 від 13 березня 2012 року позивачу було повідомлено, що прийняття рішення переведення квартир до нежитлового фонду належить до компетенції відповідача, реконструкція та переобладнання квартир здійснюється за рішенням міської ради за наявності згоди мешканців суміжних квартир, у разі незгоди з рішенням міської ради у позивача є право звернутись за захистом своїх прав до суду.

В Акті обстеження квартири № 73, проведеному 22 жовтня 2009 року утвореною за розпорядженням міського голови м. Вишневого за № 3/03-208/1 від 17 вересня 2009 року комісією, було встановлено, що дана квартира придатна для розміщення офісу та магазину непродовольчих товарів.

Згідно зі складеним ТОВ «Регіональна будівельна група» технічним звітом обстеження конструкцій житлової квартири 73: всі основні несучі конструкції знаходяться у задовільному стані, видимих дефектів, спричинених функціональною діяльністю будинку. не виявлено; на час обстеження існували незакінчені роботи по влаштуванню додаткових нових та розширення існуючих отворів за наданою схемою, дефектів конструкцій, спричинених будівельними роботами по влаштуванню додаткових отворів, не виявлено; згідно з конструкційною схемою будівлі, влаштування додаткових отворів в несучих панелях квартири можливо лише за умови підсилення вертикальної панелі за допомогою жорсткої рами; роботи по влаштуванню отворів необхідно проводити за робочим проектом по підсиленню та проектом виконання робіт, що розроблені спеціалізованою проектною організацією; роботи по підсиленню влаштованого отвору по осі 2 необхідно закінчити якомога швидше.

Зважаючи на експертний висновок ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій», затверджений 14 вересня 2011 року: при обстеженні квартири видимих дефектів несучих конструкцій, спричинених функціональною діяльністю будинку, не виявлено; на час обстеження квартири існував проріз внутрішньої стінки та демонтаж виступу зовнішньої стіни, яка є обпиранням балконного вікна; дефектів несучих конструкцій, спричинених будівельними роботами у 2009 році по влаштуванню прорізу та демонтажу підвіконня балконного вікна не виявлено; роботи по підсиленню внутрішньої стінової панелі за допомогою жорсткої рами виконані згідно з проектом; реконструкція приміщення може бути виконана за умови, що характеристичне значення навантаження на перекриття не повинне перевищувати 300 кг/м2, про що необхідно вказати в проекті; виконаний проріз у внутрішній стіні та демонтаж виступу зовнішньої стіни (підвіконня балконного вікна) не порушують міцність конструктивних елементів будинку, несуча здатність перемички рами внутрішньої стіни виконана із запасом міцності у 2,8 рази.

Відповідно до листа Головного управління житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу за № 05112/1642 від 16 травня 2012 року за результатами обстеження комісією було встановлено, що власник квартири № 73 має всі дозвільні документи на перепланування квартир, на надання вказаним квартирам статусу нежитлового приміщення, на видалення дерев, що знаходяться на прибудинковій території та експертний висновок ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій». Після перепланування квартири при візуальному обстеженні порушень на поверхнях стін та стелі в квартирі заявника (№ 44) не виявлено.

Згідно зі складеним ТОВ «Регіональна будівельна група» технічним звітом обстеження конструкцій житлової квартири АДРЕСА_2: всі основні несучі конструкції знаходяться у задовільному стані, видимих дефектів, спричинених функціональною діяльністю будинку. не виявлено; на час обстеження існували незакінчені роботи по влаштуванню додаткових нових та розширення існуючих отворів за наданою схемою, дефектів конструкцій, спричинених будівельними роботами по влаштуванню додаткових отворів, не виявлено; згідно з конструкційною схемою будівлі, влаштування додаткових отворів в несучих панелях квартири можливо лише за умови підсилення вертикальної панелі за допомогою жорсткої рами; роботи по влаштуванню отворів необхідно проводити за робочим проектом по підсиленню та проектом виконання робіт, що розроблені спеціалізованою проектною організацією; роботи по підсиленню влаштованого отвору по осі 2 необхідно закінчити якомога швидше.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Статтею 320 ЦК України передбачено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

У ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 100 ЖК УРСР встановлено, що переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

У відповідності до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Зважаючи на ст. 152 ЖК УРСР, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка побудована на вимогах вже згаданої ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим -також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів АР Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Виходячи з вимог ст. 59 зазначеного Закону, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають: проекти міждержавних, державних цільових, регіональних, місцевих і галузевих програм соціально-економічного розвитку; інвестиційні проекти і програми у випадках і порядку, встановлених законодавством; схеми, передпроектна документація, що стосується районного планування і забудови населених пунктів, курортів тощо; проекти нормативно-технічної, інструкційно-методичної документації, що стосується здоров'я та середовища життєдіяльності людини; продукція, напівфабрикати, речовини, матеріали та небезпечні фактори, використання, передача або збут яких може завдати шкоди здоров'ю людей; документація на розроблювані техніку, технології, устаткування, інструменти тощо; діючі об'єкти, у тому числі військового та оборонного призначення.

Статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що мала архітектурна форма - невелика споруда декоративного, допоміжного чи іншого призначення, що використовується для покращення естетичного вигляду громадських місць і міських об'єктів, організації простору та доповнює композицію будинків, будівель, їх комплексів. До малих архітектурних форм належать: 1) альтанки, павільйони, навіси; 2) паркові арки (аркади) і колони (колонади); 3) вуличні вази, вазони і амфори; 4) декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; 5) монументальна, декоративна та ігрова скульптура; 6) вуличні меблі (лавки, лави, столи); 7) садово-паркове освітлення, ліхтарі; 8) сходи, балюстради; 9) паркові містки; 10) обладнання дитячих ігрових майданчиків; 11) павільйони зупинок громадського транспорту; 12) огорожі, ворота, ґрати; 13) меморіальні споруди (надгробки, стели, обеліски тощо); 14) рекламні та інформаційні стенди, дошки, вивіски; 15) інші об'єкти, визначені законодавством.

У відповідності до ст. 29 цього ж Закону фізична або юридична особа, яка подала до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати вихідні дані для проектування об'єкта будівництва. Вихідні дані повинні міститися у повному обсязі в загальнодоступній містобудівній документації на місцевому рівні. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; завдання на проектування, що визначають обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень та властивостей об'єкта містобудування, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складаються з урахуванням містобудівних умов та обмежень, технічних умов. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

У пунктах 13, 22 та 27 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07 липня 2011 року № 109 (у його редакції станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення), зазначено: розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, малі архітектурні форми, пристрої вуличної реклами з легких конструкцій, огорожа територій та ділянок; добудова приміщень до 30 кв.м та/або їх дообладнання із встановленням окремих основних засобів при дотриманні будівельних норм та правил; реконструкція, реставрація, перепланування, капітальний ремонт житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, в тому числі мансардних поверхів та горищ (без втручання в несучі конструкції), улаштування вхідних груп.

Пунктами 1.4.1-1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгосп України № 76 від 17 травня 2005 року, передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Також, вирішуючи даний спір, суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України адміністративний суд має право у разі задоволення адміністративного позову прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, а також про зобов'язання відповідача вчинити певні дії або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, зважаючи на вище викладені обставини та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що для прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення не потрібно було погодження від Києво-Святошинської СЕС, згоди позивача, містобудівних умов та обмежень.

Визначені чинним законодавством документи були подані відповідачу третьою особою, яка є власником спірної квартири, а тому у виконавчого комітету Вишневої міської ради не було підстав для відмови у погодженні ОСОБА_3 проектування реконструкції квартири під офіс та магазин непродовольчих товарів без надання містобудівних умов та обмежень за адресою: АДРЕСА_3 та у наданні дозволу ОСОБА_3 на реконструкцію цієї квартири під офіс та магазин непродовольчих товарів з добудовою вхідної групи згідно із проектною документацією, розробленою ТОВ «Про Реал».

До того ж, в ході судового розгляду позивачем так і не було надано суду доказів того, що оскаржуваним рішенням відповідача були або будуть порушені якісь його права, свободи та інтереси.

Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що відповідачем доведена правомірність його рішення, як того вимагає ч. 2 ст. 71 КАС України, оскаржуваним рішенням не було порушено ніяких прав, свобод та інтересів позивача, а тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними, тобто такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на це, а також те, що оскаржуване рішення за своїм змістом взаємозамінює скасоване рішення відповідача № 67/21 від 27 серпня 2009 року, суду не було надано доказів того, що при реконструкції (переплануванні) спірної квартири було пошкоджено несучі конструкції житлового будинку, у суду відсутні підстави, як того просить позивач, для зобов'язання відповідача ліквідувати наслідки раніше прийнятого і скасованого рішення № 67/21 і прийняти невідкладні заходи щодо відновлення несучих стін.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 19, 41, 140 Конституції України, ст.ст. 15, 21, 319-321, 393 ЦК України, ст.ст. 100, 150, 152 ЖК УРСР, ст.ст. 24, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 11 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст.ст. 28, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п. 1.4.1-1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгосп України № 76 від 17 травня 2005 року, п.п. 13, 22 та 27 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07 липня 2011 року № 109, ст.ст. 6, 9-12, 17, 18, 69-72, 86, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсними та протизаконними пунктів рішення та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Коцюрба М.П.