Справа № 825/101/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/101/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Дочірнього підприємства "Чернігівська механізована колона " Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" про стягнення сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12.01.2016 року звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Чернігівська механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» і просить стягнути з відповідача на рахунок УПФУ в м. Чернігові суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної за п.п. «б-з» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у сумі 66952,68 грн. мотивуючи тим, що відповідач зобов'язання щодо своєчасності сплати вказаних витрат не виконав, тому заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку.

Представник позивача в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відпмовити, зазначив, що згідно з пунктом 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Однак частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка передбачала, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б" - "з" цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього Закону, в розмірі 50 процентів по пенсіях, призначених у 1991 році, 60 процентів - у 1992 році, 70 процентів - у 1993 році, 80 процентів - у 1994 році, 90 процентів - у 1995 році і 100 процентів - з 1996 року було виключено відповідно до Закону України від 17 лютого 2000 року №1461-111 «Про внесення змін до деяких законів України». Отже, в момент прийняття Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закон України "Про пенсійне забезпечення" не передбачав обовязку відшкодування підприємствами виплачених працівникам відповідача пільгових пенсій на підставі ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообовязкового платежу. Крім того, відповідач вважає, що абз.4 підпункту 1 п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прямо визначено обовязок відповідача стосовно відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. У позовній заяві викладені вимоги щодо стягнення відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій колишніх працівників відповідача, яким було призначено пенсії віднесено до списку №2.

Також відповідач зазначив, що норма абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" стосовно визначення об'єктом оподаткування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суперечить Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки ч.2 ст.72 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлює, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України і не підлягають оподаткуванню. Також, відповідач зазначив, що надані розрахунки не є належним доказом понесення Управлінням ПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки вони не є розрахунковим документом, що підтверджує факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку. Інших доказів понесення витрат не надано. Крім того, всі особи, стосовно яких нараховано до сплати відповідачеві суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, вже працювали до 01.01.1992 р. на роботах із шкідливими і важкими умовами праці передбачених списком №2, тому мають право на пенсію відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже відсутні підстави для призначення таким особам пенсій за віком згідно п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже підстав для застосування позивачем п. 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при нарахуванні до сплати відповідачу певних внесків, немає. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ДП Чернігівська механізована колона ПАТ Київсільелектро перебуває на обліку в УПФУ в м. Чернігові, як платник страхових внесків з 28.01.1991 за реєстраційним №0329, що підтверджується довідкою від 24.12.2015 №28291/05 (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача працювали громадяни, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яким призначена пенсія на підставі частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Пунктами 1, 2 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є:

суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;

філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади;

Згідно абз. 4 п. 1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону, а саме фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно ст. 8 Закону України Про пенсійне забезпечення, виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів ПФУ. Відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в частині пенсій, призначених згідно пунктів а, б - з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне, страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне, страхування» питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б-з" статті 13 Закону N 1788-XII було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року N 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення, для якого обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за ставкою 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Таким чином посилання відповідача на те, що на момент прийняття Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закон України "Про пенсійне забезпечення" не передбачав обовязку відшкодування підприємствами виплачених працівникам відповідача пільгових пенсій на підставі ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", через те, що частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка передбачала, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б" - "з" цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку було виключено відповідно до Закону України від 17 лютого 2000 року №1461-111 «Про внесення змін до деяких законів України», є необґрунтованими.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-69а10 та від 13.02.2012 року по справі № 21-11а12.

Відповідно до п. 6.1 Розділ 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. № 64/8663 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

Пунктом 6.2 Інструкції встановлено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 6.4 цієї Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно із п. 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 чітко визначено порядок формування та обчислення сум, що вносяться до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому посилання відповідача на те, що надіслані йому УПФУ в м. Чернігові розрахунки не підтверджують фактично понесені витрати управління є безпідставними.

Відповідно до п. 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

УПФУ в м. Чернігові було направлено ДП «Чернігівська механізована колона» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які було отримано відповідачем (а.с. 11-16).

Дії УПФУ в м. Чернігові щодо направлення відповідних розрахунків, як і самі розрахунки, відповідачем не оскаржено.

Всупереч наведеним вище нормам чинного законодавства, відповідач не сплачує нараховані позивачем фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, і за липень-листопад 2015 року має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 66952,68 грн.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Чернігівська механізована колона " Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" (вул. Інструментальна, 24 м. Чернігів, р/р 0862 Чернігівське Центральне відділення ПІБ, МФО 353456, код 22819893) на користь Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі (пр. Перемоги, 139, м. Чернігів, 14013, п/р 7321 в ЧОУ АТ Ощадбанку, МФО 353553, код 37972192) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 66952,68 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур