Справа № 804/15741/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 автомобільний завод» про стягнення коштів за податковим боргом,-
В обґрунтування позову позивач зазначив, що у звязку з нарощуванням податкового боргу та відсутністю погашення самостійно задекларованих податкових зобовязань згідно податкової декларації по земельному податку № 1628 від 27.02.2013р. та податкової декларації з податку на прибуток № НОМЕР_1 від 01.04.2013р., утворився зазначений податковий борг. Сума боргу не сплачується відповідачем добровільно, а тому підлягає примусовому стягненню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Так, згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015р. по справі № Б24/40/15/176/02 за клопотанням комітету кредиторів ліквідатора банкрута Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 автомобільний завод» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3
На адресу ліквідатора банкрута ВАТ «ОСОБА_2 автомобільний завод» арбітражного керуючого ОСОБА_3 судом було направлено копію ухвали про прийняття справи до провадження, судову повістка разом з інформацію про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, що були ним отримані. Правом на подання письмових пояснень або заперечень ліквідатор банкрута ВАТ «ОСОБА_2 автомобільний завод» не скористався.
В судовому засіданні 21.01.2016 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до ст.55 КАС України здійснено заміну позивача ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на правонаступника ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно пояснень позивача, відповідач має податковий борг в загальній сумі 1 305 861,63 грн., що утворився внаслідок несплати узгоджених грошових зобовязань згідно:
- податкової декларації по земельному податку № 1628 від 27.02.2013р. (по терміну сплати 30.03.2013р.) у розмірі 30 709,63 грн.;
- податкової декларації з податку на прибуток підприємства № НОМЕР_1 від 01.04.2013р. (по терміну сплати 01.04.2013р.) у розмірі 1 275 152,00 грн.
Відповідно до ст. 67, 68 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом; кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
З 01.01.2011р. питання сплати грошового зобов'язання, виникнення податкового боргу платників податків та його погашення тощо регулюються введеним у дію Податковим кодексом України (надалі - Кодекс).
Згідно п.31.3. ст. 31 Податкового кодексу України, строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При несплаті зобов'язання у встановлений строк виникає податковий борг, який, згідно п.п. 14.1.175 ст. 14 Кодексу, становить суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію (п.п. 14.1.39 ст.14 Податкового кодексу України).
Разом з тим, згідно з п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 зазначеного Кодексу контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, з банків, на які поширюються норми розділу V Закону України Про банки і банківську діяльність, та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
З матеріалів справи слідує, що податковий борг ВАТ «ОСОБА_2 автомобільний завод» виник ще у 2001 році, ОСОБА_2 ОДПІ на виконання п.п.6.2.2, 6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв до 01.01.2011 року, була винесена відповідачу податкова вимога від 10.10.2001р. № 1/10 на суму 15 564,75 грн. та друга податкова вимога від 19.01.2002р. № 2/61 на суму 218 817,14 грн.
Також, заступником начальника Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську було прийнято рішення від 13.05.2002р. № 21 про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів.
Однак, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2002р. порушено провадження у справі № Б15/176/02 про банкрутство ВАТ «ОСОБА_2 автомобільний завод» за позовом Української інноваційної фінансово-кредитної установи м. Дніпропетровськ.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2003р. грошові вимоги ДПІ у місті ОСОБА_2 до ВАТ «ОСОБА_2 автомобільний завод» визнані в розмірі 241 899,88 грн. та віднесені до III черги задоволення.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2010р. в межах провадження у справі про банкрутство № Б24/40/15/176/02 ВАТ «ОСОБА_2 автомобільний завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. ДПІ були заявлені кредиторські вимоги в розмірі 1 198 980,75 грн., які відповідно до повідомлення арбітражного керуючого-ліквідатора від 11.05.2010р. № 24/176-60 визнані в повному обсязі та віднесені до III черги задоволення вимог кредиторів.
Так, Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон N 2343-XII) в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, розрізняє поняття вимог, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, та вимог, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Крім того, відповідно до п. 87.10 ст.87 Податкового кодексу України, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, предявлений позов, який ґрунтується на грошових зобовязаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.
Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку черговості, передбаченого статтею 45 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у разі якщо умови мирової угоди передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися із задоволенням частини вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов'язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням боржника.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом затвердження господарським судом мирової угоди є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2012р. у справі № Б24/40/15/176/02 затверджено мирову угоду від 16.02.2012р., яка укладена між головою комітету кредиторів ЗАТ «Завод комунального транспорту» в особі генерального директора ОСОБА_4 та боржником ВАТ «ОСОБА_2 завод автомобільного транспорту» в особі ліквідатора ОСОБА_5
Проте постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.07.2014р. у справі № Б24/40/15/176/02 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2012р. у справі № Б24/40/15/176/02 скасовано; визнано недійсною мирову угоду від 16.02.2012р., укладену між головою комітету кредиторів ЗАТ «Завод комунального транспорту» в особі генерального директора ОСОБА_4 та боржником ВАТ «ОСОБА_2 завод автомобільного транспорту» в особі ліквідатора ОСОБА_5; провадження у справі про банкрутство № Б24/40/15/176/02 поновлено.
На підставі викладеного, з огляду на визнання недійсною мирової угоди від 16.02.2012р., укладеної між головою комітету кредиторів ЗАТ Завод комунального транспорту в особі генерального директора ОСОБА_4 та боржником ВАТ ОСОБА_2 завод автомобільного транспорту в особі ліквідатора ОСОБА_5, та поновлення провадження у справі про банкрутство ВАТ ОСОБА_2 завод автомобільного транспорту, вимоги ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу, що виник після порушення провадження у справі про банкрутство, не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 автомобільний завод» про стягнення коштів за податковим боргом відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя (підпис) ОСОБА_6