Справа № 826/22865/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Ганечко О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Апарату Верховної Ради України (далі - відповідач) про стягнення одноразової грошової допомоги в розмірі тримісячної заробітної плати, що становить 10868,18 грн.; витрат від інфляції в розмірі 4600,84 грн.; 3% річних, що становить 276,02 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Апарату Верховної Ради України виплатити на користь позивача 9 000,00 грн. (дев'ять тисяч гривень 00 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у стягненні втрат від інфляції та 3 % річних, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у період часу з 04 квітня 2013 року по 27 листопада 2014 року за строковим трудовим договором на постійній основі позивач проходив публічну службу на посаді помічника-консультанта народного депутата Дмитрука М.І.

Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України від 15 квітня 2013 року № 4665 ОСОБА_2 зараховано на посаду помічника-консультанта народного депутата України Дмитрука М.І. на час його депутатських повноважень з поширення на нього дії Закону України "Про державну службу" та присвоєно 7 ранг державного службовця.

Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України від 26 листопада 2014 року № 7212 ОСОБА_2 звільнено із займаної посади у зв'язку із достроковим припиненням повноважень народного депутата України

З огляду на те, що станом на день звільнення та пізніше відповідач не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога є частиною заробітної плати позивача і належить до сум, що підлягають виплаті йому у день звільнення. Враховуючи, що на день звільнення та пізніше відповідач не виплатив позивачу зазначену одноразову грошову допомогу, така допомога підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, відмовляючи позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції у розмірі та 3% річних, суд першої інстанції послався на те, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тому стаття 625 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, врегульованих нормами трудового законодавства нормами законодавства про публічну службу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стягнення з боржника інфляційних втрат, регулюється статтею 625 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В постановах Верховного суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11, висловлена правова позиція, згідно якої за змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно - правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

За результатом розгляду справи колегією суддів було встановлено відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, відсутність цивільно - правового правопорушення з боку відповідача, з огляду на що судова колегія вважає помилковим обґрунтування позивачем своїх доводів положеннями ст. 625 ЦК України, за аналогією, оскільки зазначені норми цивільного права, до спірних правовідносин не застосовуються.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 12.02.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ганечко О.М.

Ісаєнко Ю.А.