Справа № 2-а/1570/1484/2011
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а/1570/1484/2011

Категорія:8.2.9Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря Харченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси про визнання дій протиправними та визнання нечинним податкового повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Київському районі м.Одеси про визнання протиправними дій щодо визначення податкового зобовязання з земельного податку з фізичних осіб за термін з 27.04.2010р. по 31.12.2010р. із застосування коефіцієнту функціонального використання для земель комерційного призначення; визнання нечинним податкового повідомлення №/0 від 06.01.2011р. про визначення позивачу податкового зобовязання з земельного податку фізичних осіб у сумі 28984,84 грн.

Позов мотивує тим, що податкове повідомлення вручено їй з порушенням п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а також податкова вимога не містила підстави її виставлення, суму податкового боргу, належну до сплати, пені та штрафних санкцій. При зверненні до відповідача з метою отримання розрахунку нарахованого податкового зобовязання, останній відмовився надати ОСОБА_1 офіційний розрахунок. Позивач вважає протиправним визначення податкового зобовязання з податку на землю в частині застосування коефіцієнту функціонального використання для земель комерційного призначення та нарахування штрафних санкцій, оскільки рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що знаходиться у її власності, відповідними органами не приймалось. Вказує, що в силу ст.13 Закону України «Про плату за землю»податковий орган зобовязаний застосовувати офіційно встановлені дані про цільове призначення землі.

ДПІ у Київському районі м.Одеси проти позову заперечила, зазначивши, що при нарахуванні земельного податку податковий орган виходив з даних Головного управління Держкомзему, зокрема, довідки-витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.12.2010р. №573/к. Сам же розрахунок земельного податку здійснюється автоматично, шляхом внесення даних до компютерної бази, а тому ніякого розрахунку до податкового повідомлення №/0 від 06.01.2011р. не додається. Податкове повідомлення вважає правомірним, оскільки земельна ділянка загальною площею 0,1952 га., за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143, фактично використовується під розміщення готелю «Променада», тобто в комерційній діяльності, однак податок позивач сплачує як за земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Вимоги позову податкова інспекція вважає безпідставними; в задоволенні позову просила відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2011р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Київському районі м.Одеси подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РІ № від 27.11.2002р. вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143, площею 0,1952 га., за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Головним державним податковим ревізором-інспектором відділу адміністрування майнових податків управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Київському районі м.Одеси ОСОБА_2 проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1952 га., що знаходиться за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143, за результатами якого складено акт від 13.12.2010р.

В матеріалах обстеження вказано, що на земельній ділянці площею 0,1952 га., розташовано готель «Променада»- трьохповерхова будівля загальною площею 2188,5 кв.м. і, як наслідок, зроблено висновок, що земельна ділянка загальною площею 0,1952 га., що знаходиться за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143, фактично використовується в комерційній діяльності.

На підставі акту обстеження ДПІ у Київському районі м.Одеси винесла податкове повідомлення №/0 від 06.01.2011р., яким ОСОБА_1 визначену суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 28984,84 грн. з граничним строком сплати до 04.02.2011р.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок по земельному податку здійснено ДПІ на підставі ст.274.1 розділу ХІІІ Податкового кодексу України та довідки витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м.Одеси від 24.12.2010р. №573/к. Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки при комерційному 2176,68 грн. х 1952 (площа ділянки) х 1% : 365 кал. днів х 249 кал. днів (з 27.04.2010 року по 31.12.2010 року) = 28984,84 грн.

Задовольняючи позов та скасовуючи вказане податкове повідомлення суд першої інстанції пришов до висновку, що в порушення приписів ст.14, ст.17 Закону України «Про плату за землю», зобовязання позивачці визначено відповідно до довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м.Одеси від 24.12.2010р. №573/к на підставі акту ДПІ від 13.12.2010р., тобто за період, який передував до проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки і за відсутності наявних доказів, щодо використання ОСОБА_1 з 27.04.2010р. земельної ділянки не за цільовим призначенням. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про плату за землю»податок - це обовязковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Власники земельних ділянок сплачують земельний податок.

Згідно ст.13 Закону підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст.193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей та документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Статтею 19 ЗК України передбачено, що землі поділяються на категорії за основним цільовим призначенням. Віднесення земель до тих чи інших категорій, згідно з ст.20 Кодексу, здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування , які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про плату за землю»податковий орган зобовязаний застосовувати офіційно встановлені дані про цільове призначення землі.

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про зміну цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,1952 га., за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 143. Як правильно зазначив суд першої інстанції передача в оренду житлового будинку, розташованого на спірній ділянці, не є правовою підставою, з якою законодавець повязує зміну цільового призначення земель.

Поряд з цим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не ознайомлено належним чином з матеріалами обстеження, а спірне податкове повідомлення вручено з порушенням чинного законодавства. Зокрема, відповідно до п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове повідомлення (вимога) вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представнику чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення. Таким чином, вручення податкового повідомлення №/0 від 06.01.2011р. представнику юридичної особи, що є орендарем нерухомого майна за договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Променада», не являється належним повідомленням про нього позивача.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2011р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_3