Справа № 22а-21755/11
Суддя: Лобов О. А.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Лобова О.А.,

Суддів: ПікульВ.П., ОСОБА_2.

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Великобагачанському районі Полтавської області на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2010року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Великобагачанському районі Полтавської області про перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної доплати до пенсії дітям війни.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області щодо виплати підвищення до пенсії позивачу, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати, починаючи за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки не враховано, що органи Пенсійного фонду вправі здійснювати виплати лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

У відповідності з ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком..

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу джоплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за вищевказані періоди.

Такі висновки суду ґрунтуються на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 року Г°6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 т.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та п.41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на чає иникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи ержавна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної енсії за віком.

Оскільки вищевказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися еконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний ахист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали астосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з ого, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, овинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і дійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але а порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише а правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне трахування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір немає, тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті є правомірним.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі ідповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не ідповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а на підставі Постанови Сабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний ахист дітей війни» не зупинено.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність воїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних іонітів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору , що юзглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел зінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують шсновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його касування відсутні.

Керуючись ст. 183-2 ч. 10, 197, 200,205,206 КАС України, Законом України від 2 рудня 2010 року N 2748-УІ колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Великобагачанському районі Іолтавської області - відхилити.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2010 юку - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути юкаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подачі сасаційної скарги.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: В.М.Петренко

ОСОБА_4