Справа № 810/3936/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року справа №810/3936/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом приватного підприємства "ОСОБА_1 ОСОБА_2"

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про скасування податкової вимоги,

в с т а н о в и в:

ПП «ОСОБА_1 ОСОБА_2» звернулось до суду з позовом до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування вимоги від 14.08.2015 р. №974-23/115 з одночасним зобов?язанням відповідача здійснити облік ПДВ по інтегрованій картці відповідно до Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів №765 від 05.12.2013 р.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що податкова вимога виникла у зв?язку з поданням ним 05.08.2015 р. уточнюючого розрахунку податкових зобов?язань з ПДВ за лютий із самостійно виправленими помилками. Вказав, що уточнюючий розрахунок не містив змін у складі податкових зобов?язань та податкового кредиту, а стосувався сум бюджетного відшкодування, заявлених в деклараціях з ПДВ за жовтень - листопад 2014 р., які помилково не були відображені в графі 5 додатку 2 «Розрахунок суми залишку від?ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 р. (Д2) до податкової декларації за лютий 2015 р.

Станом на 01.01.2015 р. по розрахунках позивача на інтегрованій картці повинна була обліковуватись сума переплати з ПДВ у розмірі 530558 грн., а відповідно до актів звірки №№2683-20, 3698-20, 5634-20, наданих відповідачем рахується переплата у розмірі 415 639,19 грн. Розбіжність у відображених даних по інтегрованій картці позивача було виявлено у грудні 2014 р., про що повідомлено Білоцерківську ОДПІ листом вих. №116 від 16.12.2014 р., в якому ПП «Про ОСОБА_2», користуючись своїм правом визначеним пп.17.1.8 п.17.1 ст.17 ПКУ, просило пояснити розбіжність, проте відповіді на свій лист так і не отримало.

Вважає, що пред?явлений для оплати податковий борг з ПДВ виник в результаті неправомірного відображення податковим органом узгоджених зобов?язань з ПДВ, тому наполягав на задоволенні позову.

В призначений для розгляду справи час представник відповідача у судове засідання не з?явився з невідомих для суду причин, через канцелярію суду подав заперечення на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за наявними документами без його участі.

У своїх письмових запереченнях пояснив, що згідно листа ДФС від 06.03.2015 р. №7796/7/99-99-19-03-02-17 непогашений залишок сум ПДВ, що був заявлений за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 р. до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку переноситься до графи 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації повністю або частково за бажанням платника. Таке рішення платник податків може прийняти одноразово та відобразити в графі 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 р. Суми вказані в графі 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 р. надалі можуть бути спрямовані лише для врахування у розрахунку реєстраційної суми (п.п. «а» п.33 підрозділу 33 розділу 2 ПКУ) і не можуть бути передекларовані як бюджетне відшкодування.

Залишки сум податку, що були заявлені платниками до бюджетного відшкодування та перенесені до граф 4 та 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 р. знімаються з обліку в ІКПП та надалі обліковуються в розділі IV декларації та таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації в наступних звітних періодах до повного їх погашення. Таким чином, з 17.08.2015 р. у позивача рахується податковий борг 80,1 тис. грн., який виник в результаті податкової звітності за лютий 2015 р. поданої платником самостійно.

05.08.2015 р., позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов?язань з ПДВ у зв?язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 р. №, де в графі 5 таблиці 1 додатку №2 «Розрахунок суми залишку від?ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 р. (Д2) задекларовано залишки суми податку, що були заявлені до бюджетного відшкодуванян на рахунок платника у банку та залишились непогашеними станом на 01.02.2015 р. у розмірі 495,7 тис.грн., а саме за жовтень 2014 р. у сумі 102, 0 тис. грн. та за листопад 2014 р. у сумі 393,7 тис.грн. Ці суми відобразились на інтегрованій картці в результаті чого переплата, яка обліковувалась за позивачем у сумі 415,6 тис.грн. зменшилась на суму 495,7 тис. грн. та виник податковий борг у розімірі 80,1 тис.грн.

Відповідачем були застосовані норми ст.59 ПКУ та направлена позивачу податкова вимога на загальну суму 80 086,81 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч.6 ст.128 КАСУ суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи та матеріали, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

станом на 01.01.2015 р. по розрахунках позивача на інтегрованій картці повинна була обліковуватись сума переплати ПДВ у розмірі 530 558 грн., а відповідно актів звірки податкового органу №№2683-20, 3698-20, 5634-20 фактично значиться сума 415639,19 грн.

05.08.2015 р., позивачем до податкового органу був поданий уточнюючий розрахунок податкових зобов?язань з ПДВ у зв?язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 р. Вказані виправлення стосувалися сум бюджетного відшкодування не одержаних за жовтень-листопад 2014 р., які помилкового не були відображені, як це потрібно в графі 5 таблиці 1 додатку 2 (Д2).

Таким чином, позивач мав бажання отримати залишки сум бюджетного відшкодування попередніх періодів.

Натомість, листом від 06.03.2015 р. №7796/7/99-99-19-03-02-17 ДФС України роз?яснила, що за наявності бажання платника податків отримати суми бюджетного відшкодування не відшкодовані станом на 01.02.2015 р. як бюджетне відшкодування на рахунок у банку, такі суми не переносяться до графи 5 таблиці1 додатка 2 (Д2) декларації за лютий 2015 р., як це було зроблено позивачем. Вказані суми продовжують обліковуватись в інтегрованій картці платника податку та відшкодовуються на рахунок платника у банку згідно ПКУ, тобто в майбутньому.

Суми зазначені в графі 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 р. можуть бути спрямовані лише для врахування у розрахунку реєстраційної суми.

Згідно п.п. «а» п.33 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень податок на додану вартість справляється з такими особливостями. За вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року: ) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення. Суми такого від'ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку.

Суми зазначені платником податків у графі 5 таблиці 1 додатку 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 р. не можуть бути передекларовані як бюджетне відшкодування.

Залишки сум бюджетного відшкодування перенесені до граф 4-5 таблиці1 додатку 2(Д2) до декларації за лютий 2015 р. знімаються з обліку в ІКПП та обраховуються у розділі IV декларації та таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації в наступних періодах до повного їх погашення.

Отже за позивачем рахується податковий борг у сумі 80,1 тис. грн., який виник в результаті податкової звітності за лютий 2015 р., у зв?язку з виправленням самостійно виявлених помилок, так в уточнюючий декларації позивач в графі 5 таблиці 1 додатку 2 (Д2) «Розрахунок суми від?ємного значення податкових періодів до 01.02.2015 р.» було задекларовано залишки від? ємного значення за жовтень-листопад-2014 р. у розмірі 495,7 тисяч грн. Зазначені суми були відображені в інтегрованій картці платника податку. Переплата, яка обліковувалась у позивача та зафіксована актами звірки з податковим органом №3698-20 від.02.06.2015 р., №5634-20 30.07.2015 р. становила 415,6 грн. та була зменшена на суму заявленого бюджетного відшкодування 495,7 тис., таким чином утворився борг у розмірі 80,1тис. грн.

При цьому, суд зауважує, що для коректного заповнення сум, які вказуються в графах 4 та 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації платником податку доцільно звертатися до контролюючого органу, в якому такий платник податків перебуває на обліку, для звірки залишків відємного значення станом на 01.02.2015 у розрізі податкових періодів їх виникнення.

Суми, вказані платником податку в графах 2 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 року, в наступних звітних періодах можуть зменшуватися на суму збільшення реєстраційної суми в поточному звітному періоді (вказується в графі 7 таблиці 1 додатка 2 (Д2) та в рядку 27 розділу ІV декларації) або шляхом декларування (крім сум, вказаних у графі 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2)) в рахунок бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку (вказується в графі 13 таблиці 1 додатка 2 (Д2) та в рядку 30 розділу ІV декларації).

Значення сум, вказаних платником податку в графах 2 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 року, може збільшуватися/зменшуватися за рахунок результатів перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення, про що вказується у графі 10 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації, та/або за рахунок показників уточнюючих розрахунків, в яких коригуються залишки відємного значення, задекларовані до 01.02.2015, про що вказується у графі 11 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації.

Отже, запропонованим у листі ДФСУ від 06.03.2015 р. № 7796/7/99-99-19-03-02-17 виключним порядком відображення бюджетного відшкодування, задекларованого до повернення на поточний рахунок у банку передбачено, що у випадку, коли платник має бажання отримати залишки сум бюджетного відшкодування, які залишилися невідшкодованими станом на 01.02.2015 р., як бюджетне відшкодування на рахунок у банку, такі суми не переносяться до графи 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 року і продовжують обліковуватися в інтегрованій картці платника податку.

Розглянута сума бюджетного відшкодування, якщо вона не була вказана у додатку 2 (Д2) до декларації за лютий 2015 року, фактично не може бути зарахована у рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ і не підлягає поверненню як переплата. Зазначена сума не буде також брати участь у розрахунку розміру суми, на яку можна зареєструвати податкові накладні, який автоматично буде проведений станом на 1 липня 2015 року. Такий спосіб повернення передбачено п. 34 підрозділу 2 р. ХХ ПКУ, в якому зазначено, що суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з ПДВ станом на 1 липня 2015 року автоматично збільшують суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену п. 2001.3 ПКУ.

У той же час вказані суми мають статус негрошової переплати і не вважається надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями. Згідно з пп. 14.1.115 ПКУ під ними розуміються суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок дій позивача у останнього утворився борг у розмірі 80,1 тис. грн., який був виявлений податковим органом.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПКУ, відповідачем було надіслано податкову вимогу форми «Ю» №974-23/115 від14.08.2015 р., яка отримана позивачем 18.08.2015 р.

На підставі п. 59.5 ст. 59 ПКУ, у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 59 ПКУ, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 95 ПКУ визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог у зв?язку вважає, що у їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.