Справа № 808/599/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/599/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОДАННЯ БЕЗ РУХУ

15 лютого 2016 року

Справа № 808/599/16

м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Садовий Ігор Вікторович, перевіривши матеріали подання Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ориол трейд» про стягнення коштів за податковим боргом,

та на виконання вимог ст.ст. 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України

ВСТАНОВИВ:

15.02.2016 о 15 год. 10 хв. Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – заявник) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ориол трейд» про стягнення з рахунків платника податків податкового боргу в сумі 2550,00 грн.

Згідно із п.3 ч.1 ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Статтею 183-3 КАС України встановлено перелік особливих вимог, що пред'являються до подання податкового органу, та особливий перелік процесуальних дій суду, які можуть учинятися в процесі розгляду такого подання.

Водночас у частині, що не врегульована статтею 183-3 КАС України, вимоги до подання визначаються загальними нормами, зокрема статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України (лист Вищого адміністративного суду України від 02.02.2011 №149/11/13-11).

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви зокрема додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 (в редакції чинній на момент звернення податкового органу до суду) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; 3) позивачі - у справах про стягнення аліментів; 4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ; 5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; 8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; 9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; 10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 11) виборці - у справах про уточнення списку виборців; 12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків; 13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав; 14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»; 15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Суд звертає увагу заявника на те, що перелік ст.5 Закону України «Про судовий збір» є вичерпним, а відтак з огляду на вищевикладене податковий орган не звільняється від сплати судового збору за подання про стягнення коштів за податковим боргом, оскільки подання є формою звернення Державної фіскальної служби України визначене процесуальним законодавством, а саме КАС України.

Таким чином, подання органу Державної фіскальної служби України належить до об’єктів справляння судового збору.

Так, відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання адміністративного позову майнового характеру суб’єкт владних повноважень сплачує 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та за позов немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати

В матеріалах подання відсутні докази сплати судового збору у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», чим порушено вимоги ч.3 ст.106 КАС України.

Отже, з урахуванням викладеного заявнику необхідно надати докази сплати судового збору за звернення з поданням до суду про стягнення коштів за податковим боргом.

У свою чергу відповідно до статті 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2016 рік” установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі станом на січень 2016 року на рівні 1 378,00 грн.

В даному випадку ставка судового збору за внесення до адміністративного суду цього подання заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Суду не надано доказів сплати судового збору в розмірі, визначеному Законом України “Про судовий збір”, а лише надано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, суд вважає заявлене клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (ч.1 ст.88 КАС України).

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч.1 ст.8 Закону України “Про судовий збір”).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України “Про судовий збір” суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі “Креуз проти Польщі” (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст.87, 88 КАС України, Закону України “Про судовий збір”, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, чи звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.88 КАС України, ст.8 Закону України “Про судовий збір” повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до ч.1 ст.10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з ч.2 ст.10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З урахуванням вимог ст.88 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у ст.8 Закону України “Про судовий збір”, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви не надано жодного належного доказу неможливості заявником, як суб’єктом владних повноважень, сплатити судовий збір, в встановленому чинним законодавством розмірі, а матеріали позову не надають можливість задовольнити вказане клопотання та звільнити заявника від судових витрат.

З цього приводу суд зазначає, що за рахунок судового збору формується доходна частина Державного бюджету України, а однією з функцій позивача, як контролюючого органу, є контроль за наповненням дохідної частини Державного бюджету України. При цьому суд зазначає, що відсутність у позивача коштів за відповідним кодом економічної класифікації видатків на сплату судового збору не є тією обставиною, що є підставою для несплати заявником судового збору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам ст.106 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 106, 108, 160, 165, 183-3 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Подання Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ориол трейд» про стягнення коштів за податковим боргом, - залишити без руху.

Державній податковій інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області у строк до 16 лютого 2016 року до 15 год. 00 хв. усунути недоліки подання, шляхом надання суду до встановленої години 16.02.2016 оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України “Про судовий збір”, а саме – 1 378,00 грн.

Роз’яснити Державній податковій інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, що відповідно до ч. 4 ст. 183-3 КАС України невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Садовий