Справа № 2-а/679/41/2015
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м.Київ К/800/35461/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Нетішин Хмельницької області,

на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 квітня

2015 року

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 червня

2015 року

у справі №2-а/679/41/2015

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України у м.Нетішин Хмельницької

області,

третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Львівенергоремонт»

про скасування рішення про відмову в зарахуванні періодів до пільгового

стажу за Списком №2, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області, третя особа відкрите акціонерне товариство «Львівенергоремонт» про скасування рішення про відмову в зарахуванні періодів до пільгового стажу за Списком №2.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у м. Нетішині Хмельницької області від 19.12.2014 року за №8381/04 про відмову в зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу та призначенні пенсії ОСОБА_4. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області зарахувати періоди роботи ОСОБА_4 з 11.06.1987 року по 31.05.2000 року та з 04.09.2000 року по 04.04.2002 року до пільгового стажу за Списком №2 та призначити йому пенсію з моменту набуття такого права, а саме з 26.09.2014 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області прийняти до уваги довідку про заробітну плату №240/2 від 02.07.2014 року та застосувати її при обчисленні пенсії у разі якщо її застосування не призведе до зменшення розміру пенсії.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Нетішин Хмельницької області задоволено частково. Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м.Нетішин Хмельницької області, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Львівенергоремонт» про скасування рішення про відмову в зарахуванні періодів до пільгового стажу за Списком №2 змінено. Абзац другий постанови викладено наступним чином: «Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Нетішині Хмельницької області зарахувати ОСОБА_4 до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах періоди роботи з 11.06.1987 року по 21.08.1992 року та з 28.08.2001 року 04.04.2002 року, й призначити пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 26.09.2014 року» Абзац третій постанови виключено. В решті постанову залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України у м.Нетішин Хмельницької області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечень від ОСОБА_4 не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС (посвідчення Серія НОМЕР_1) і має право на пенсію зі зниженим пенсійним віком на 10 років. По досягненню 49 річного віку позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Відповідач зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи з 22.04.2002 року по 25.09.2007 року на посаді слюсаря з ремонту РТО ЦРТМО в ВП «Атомремонтсервіс» НАЕК «Енергоатом» та відмовив в зарахуванні періодів роботи з 11.06.1987 року по 31.05.2000 року та з 04.09.2000 року по 04.04.2002 року в ВАТ «Львівенергоремонт» на Хмельницькій АЕС на посадах слюсаря-ремонтника зайнятого на ремонті котельного, турбінного (паро-газотурбінного) устаткування, електрогазозварювальника ручної зварки, слюсаря зайнятого на обслуговуванні та ремонті турбінного, паро-газотурбінного устаткування, устаткування паливоподавання і пилеприготування, що забезпечує його роботу, посилаючись на те, що неможливо провести зустрічну перевірку.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначатимуться за нормами цього Закону виходячи з вимог віку, стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За змістом пункту «б» частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 100 Закону № 1788-XII, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 «Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року (далі Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах» і «Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 №1173.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_4 з 11.06.1987 року по 25.08.1993 року працював слюсарем-ремонтником зайнятим на ремонті котельного, турбінного (паро-газотурбінного) устаткування на Хмельницькій АЕС; з 15.05.1990 року по 25.03.1997 року - на посаді електрозварювальника ручної зварки; з 26.03.1997 року по 14.11.1999 року - на посаді слюсаря-ремонтника зайнятого на ремонті котельного, турбінного (паро-газотурбінного) устаткування; з 15.11.1999 року по 31.05.2000 року та з 04.09.2000 року по 04.04.2002 року - на посаді слюсаря, зайнятого на обслуговуванні, ремонті турбінного паро-газотурбінного устаткування, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Крім того, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ВАТ «Львівенергоремонт» за №240/3 від 02.07.2014 року, ОСОБА_4 в період з 11.06.1987 року по 25.08.1993 року працював за професією слюсаря-ремонтника зайнятого на ремонті котельного, турбінного (паро-газотурбінного) устаткування на Хмельницькій АЕС, що передбачена Списком №2 розділу XIV позиція 7233.1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ВАТ «Львівенергоремонт» за №240/4 від 02.07.2014 року, позивач в період з 15.05.1990 року по 25.03.1997 року працював за професією електрозварювальника ручної зварки, що передбачена Списком №2 розділу XXXIII підрозділ 906, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 серпня 1991 року №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

За змістом довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ВАТ «Львівенергоремонт» за №240/5 від 02.07.2014 року, ОСОБА_4 в період з 26.03.1997 року по 14.11.1999 року працював за професією слюсаря-ремонтника зайнятого на ремі котельного, турбінного(паро-газотурбінного) устаткування на Хмельницькій АЕС, що передбачена Списком №2 розділу XIII підрозділ 2140000а-18455, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ВАТ «Львівенергоремонт» за №240/6 від 02.07.2014 року, позивач в період з 15.11.1999 року по 31.05.2000 року та з 04.09.2000 року по 04.04.2002 року працював за професією слюсаря, зайнятого на обслуговуванні, ремонті турбінного паро-газотурбінного устаткування, що передбачена Списком №2 розділу XIII підрозділ 2140000а-18455, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Згідно із наказом ВАТ «Львівенергоремонт» від 28.08.2001 року №160 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» на робочому місці позивача встановлено та підтверджено шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком № 2.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції із копії наказу ВАТ «Львівенергоремонт» № 160 (а.с.23), атестація робочих місць у ВП (ВАТ) «Львівенергоремонт» вперше була проведена 28.08.2001 року.

Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року

(справа № 21-519а14) зазначив, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, судова колегія вважає, що спірні періоди роботи позивача на посадах за Списком №2 підтверджуються як записами трудової книжки, так і уточнюючими довідками підприємства та результатами атестації робочих місць.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність у відповідача обов'язку призначити ОСОБА_4 пенсію, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, оскільки позивач має достатній стаж роботи на посадах передбачених за Списком №2.

Отже, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Нетішин Хмельницької області - відхилити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі №2-а/679/41/2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: