Справа № 814/4083/15
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

12 лютого 2016 року Справа № 814/4083/15

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Фульга А.П., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Римбовська, 41/1, с. Покровське, Очаківський район, Миколаївська область, 57555

доФонду гарантування вкладів фізичних осіб, б-р Т.Шевченка, 33-Б, м. Київ 32, 01032 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" ОСОБА_2, вул. Хорива, 11-А, м. Київ 71, 04071

третя особаПублічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь", вул. Хорива, 11-А, м. Київ 71, 04071
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" ОСОБА_2, за участю у справі третьої особи Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за відсутністю правових підстав його не включено до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок.

Фонд проти позову заперечує та зазначає, що оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідач-1 не мав правових підстав здійснюватися відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплаті відшкодування.

Уповноважена особа та третя особа у запереченнях зазначили, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 в процесі перевірки правочину, з перерахування коштів в сумі 192300,00 грн. з особового рахунку № 6001, який відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» та належить ТОВ «Каскадмонтажстрой» на особовий рахунок № 001, який відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» та належить ОСОБА_1 визнано нікчемним, отже позивач не може бути внесений до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представники позивача та третьої особи надали суду клопотання про розгляд справ в порядку письмового провадження. Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає, що справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність повноважних представників сторін, відповідно до ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

19.03.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір банківського рахунку № 26418-82 в національній валюти, відповідно до умов якого банк відкрив позивачу поточний рахунок №001 та зобовязався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування.

В день відкриття на рахунок позивача було перераховано 192300,00 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку від 19.03.2015 р., виданою 02.04.2015 р. (арк. спр. 15).

Постановою Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Банку призначено ОСОБА_2

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Банк «Київська Русь», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 116 від 15.06.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19.07.2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 до 19.07.2015 року включно.

05.08.2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи із заявою, у якій просив здійснити випла ту гарантованої суми відшкодування за вкладом, але відповідачем необхідних заходів реагування вжито не було.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, якою визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу встановлена презумпція правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Аналізуючи заперечення відповідачів та третьої особи з посиланням на частину 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), суд не вбачає будь-якої підстави, визначеної цією нормою для визначення укладеного між позивачем та третьою особою правочину нікчемним.

У своїх запереченнях відповідачі та третя особа також посилалися на положення частини 1 і частини 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу нікчемності правочину.

Так, відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

При цьому представники відповідачів та третьої особи зазначають, що договір банківського рахунку № 26418-82 в національній валюті з позивачем було укладено 19.03.2015 року, в цей же день на цей рахунок було зараховано грошові кошти, а в цей же день виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення № 61 від 19.03.2015 року про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», тобто посадові особи цього банку не мали права 19.03.2015 року вчиняти відповідний правочин.

В той же час, як вбачається із пункту 2 резолютивної частини рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19.03.2015 року, тимчасову адміністрацію в банку було запроваджено з наступного дня - з 20.03.2015 року. У пункті 4 резолютивної частини цього рішення прямо зазначено, що уповноважена особа банку - ОСОБА_2 приступає до виконання обовязків з 20.03.2015 року.

Тобто станом на день укладення позивачем банківського договору по даній справі та зарахування коштів на рахунок позивача посадові особи банку зберігали свої повноваження.

Крім того, суд відзначає, що відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу.

Свобода особи, на переконання суду, включає в себе в тому числі і принцип «дозволено все, що не заборонено законом». Заперечуючи проти задоволення позову відповідачі та третя особа не довели, що укладаючи зазначений договір позивач порушив конкретні положення закону.

До того ж, відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України», зазначив, що «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Суд вважає, що укладаючи з банком договір банківського вкладу та перераховуючи гроші на рахунок, позивач дійсно мав «законне сподівання» на можливість повернення банківського вкладу або його відшкодування у певних випадках та розмірах за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких умов суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та вважає за можливе його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1923,00 грн., сплачений платіжними дорученнями № 2079_7 від 11.11.2015 року, за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2.

6. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 487,20 грн., сплачений платіжними дорученнями №2079_8 від 11.11.2015 року, за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ().

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення/отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя А.П. Фульга