Справа № 814/1909/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1909/15

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Тропанець О.В.,

за участю: представника Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" ОСОБА_1, представника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання неправомірним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство по газифікації та газопостачанню (далі ПАТ) "Миколаївгаз" звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ) про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 року № НОМЕР_1 та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивачем при перевірці надано контролюючому органу всі первинні документи, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту та витрат по взаємовідносинах з його контрагентами та правомірно було використано податкову пільгу передбачену п.154.8 ст. 154 Податкового кодексу (в редакції, чинній на час спірних правовідносин, далі ПК) України.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ "Миколаївгаз" задоволено частково. Суд визнав неправомірними та скасував податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 року: № НОМЕР_1 частково в сумі 1103133 грн. грошового зобов'язання з податку на прибуток та 551566,50 грн. штрафних санкцій; № НОМЕР_2 частково в сумі 1056052 грн. грошового зобов'язання з податку на додану вартість та 528026 грн. штрафних санкцій. В задоволені решти позовних вимог було відмовлено. Також, суд стягнув з позивача 7210,56 грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду в частині відмови у задоволені адміністративного позову, представником ПАТ "Миколаївгаз" подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, враховуючи уточнення до апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами СДПІ у період з 22 вересня 2014 року по 21 листопада 2014 року проведено планову виїздну перевірку ПАТ "Миколаївгаз" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року.

За результатом перевірки складено акт від 05.12.2014 № 144/28-08-51-40-05410263, яким окрім іншго встановлено порушення ПАТ "Миколаївгаз":

- п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, ст.134, н.п.138.1.1 п.138.1, н.138.2, пп.138.8.6 п.138.8 ст.138, п.139.1 ст.139, п. 154.8 ст.154 ПК України, з урахуванням вимог ст.50 ПК України, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704 та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями, Наказу Міністерства фінансів України від 28.09.2011 №1213, Наказу Міністерства доходів та зборів України від 30.12.2013 №872, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7984787 грн.;

- пп.14.1.181. п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, абз.1 п.188.1 ст.188, п.192.1 ст.192, абз.а) пп. 192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.4, п.201.10 ст.201 ПК України, абз.1, абз.2 п.18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 №1379 "Про затвердження форми податкової накладної" та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за № 1333/20071, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 4172550 грн.

На підставі вказаного акту Контролюючим органом було винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 23.12.2014 року, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем 7984787 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3992393,50 грн. та № НОМЕР_2 від 23.12.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4172550 грн. за основним платежем та 2086275 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 № НОМЕР_1 на суму 1103133 грн. донарахованого податку на прибуток та 551566,50 грн. штрафні санкції, № НОМЕР_2 на суму 1056052 грн. донарахованого податку на додану вартість та 528026 грн. штрафних санкцій, винесених за результатом оподаткування господарських операцій позивача з ТОВ "Дніпрокомпресордеталь", ТОВ "Профінструмент-Україна", ТОВ "ГазУкраїна-2009" є противоправними та підлягають скасуванню.

Оскільки, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, колегія суддів ці висновку суду першої інстанції не перевіряє.

Щодо решти позовних вимог, то судом першої інстанції було встановлено, що 10 квітня 2015 року ПАТ "Миколаївгаз" надав Контролюючому органу заяви № 06/1431, №06/1432 про застосування податкового компромісу, за наслідками яких були прийняті рішення про погодження застосування податкового компромісу від 24.04.2015 року з податку на прибуток в сумі 2641381,18 грн. та 1320690,59 грн. штрафних санкцій та податку на додану вартість в сумі 2676900 грн. та 1338450 грн. штрафних санкцій по контрагенту ТОВ "Профешнл сервіс" та з податку на прибуток в сумі 45,98 грн. та 22,99 грн. штрафних санкцій та податку на додану вартість в сумі 48 грн. та 24 грн. штрафних санкцій по контрагенту ДП "Пропан".

Згідно платіжного доручення від 14.04.2015 року № НОМЕР_4 "Миколаївгаз" оплатило податкове зобов'язання в сумі 5% по контрагентах, по яких досягнуто податкового компромісу.

Відмовляючи у задоволені позову в цій частині, суд першої інстанції, посилаючись на п.8. підрозділу 9-2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України вважав, що після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та звертає увагу ПАТ "Миколаївгаз на те, що після досягнення податкового компромісу (сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань) податкові повідомлення-рішення № від 23.12.2014 за основним платежем 2641381,18 грн. та 1320690,59 грн. штрафних санкцій та № НОМЕР_2 від 23.12.2014 року за основним платежем 2676900 грн. та 1338450 грн. штрафних санкцій, відповідно до пп.60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України вважаються відкликаними.

Також, оскільки позивач в судовому засіданні погодився з податковим повідомленням рішенням № НОМЕР_2 від 23.12.2014 року, в частині донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість по контрагентам: ДП "Миколаївстандартметрологія" в сумі 19,56 грн., ТОВ "Шельф" 52,20 грн., ТОВ "Хімінвестпром" 1900 грн. на загальну суму 1972 грн., суд першої інстанції правомірно відмовив в скасуванні зазначеного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1972 грн. та 986 грн. штрафних санкцій.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень в частині донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток по контрагентах позивача ТОВ "БудКонсалтСервіс" та ТОВ "Енерготех-ком" суд першої інстанції вважав, що вони прийнятті законно і обґрунтовано, оскільки Контролюючий орган довів відсутність факту реального надання послуг по договорах, укладених позивачем з його контрагентами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ПАТ "Миколаївгаї" укладено з ТОВ "Енерготех-ком" договір від 09.08.2013 року № 16-01/70 на виконання робіт по встановленню лічильників газу населенню та договір підряду від 12.11.2013 року № 16-01/94, за умовами якого генеральний підрядник-товариство зобов'язується виконати та здати йому у строки до 31.12.2013 року виконані роботи (об'єкти будівництва): ГГРП №80-1-2 реконструкція з-д Фрегат м. Первомайськ, ГГРП №80-1-1 реконструкція вул. Одеська м. Первомайськ, встановлення дублюючого (контрольного вузла обліку газу після ГРС с. Прибузьке Жовтневого району, встановлення дублюючого (контрольного) вузла обліку газу ГРС с. Галіциново, модернізація вузлів обліку газу, оснащення вузлів обліку газу коректорами та модемним зв'язком.

На виконання умов договору позивач надав податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, що підтверджують оплату товару. ТОВ "Енерготех-ком" за період 30.09.2013-31.12.2013 року встановило 1500 приладів обліку газу та склав 121 акт "Приєднання зовнішнього газопостачання стандартне/нестандартне". Крім того за період листопад-грудень 2013 року Товариством складено 16 довідок від 31.12.2013 року про вартість виконання будівельних робіт.

Будь-яких зауважень щодо змісту заповнення та по формі первинних документів у Контролюючого органу не виникало.

Висновок про завищення ПАТ "Миколаївгаз" податкового кредиту на суму 316226 грн. та заниження податку на прибуток на 166250 грн. по взаїмовідносинам з ТОВ "Енерготех-ком" Контролюючий орган обґрунтовує лише актом № 498/26-54-22-03-07/3831356 від 15.05.2014 р. складений ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Енерготех-ком", , з питань підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.03.2013р. по 31.03.2014р.", яким встановлена нікчемність правочинів з контрагентами.

Колегія суддів вважає такі висновки Контролюючого органу недоведеними, оскільки головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки. Визнання податковим органом договору недійсним з підстав його невідповідності закону та суперечливості інтересам держави і суспільства є можливим лише в судовому порядку, а не з суб'єктивної оцінки. Акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є тим самим, що і результати проведених зустрічних звірок, які є джерелом отримання податкової інформації, що положеннями ст. 83 ПК України визначена в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічної звірки вказаного контрагента не може вважатись доказом вчинення ПАТ "Миколаївгаз" порушень податкового законодавства.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Миколаївгаз" укладено з ТОВ "БудКонсалтСервіс" договір № 16-01/93 від 12.11.2013 на виконання робіт по встановленню лічильників, що підтверджується двома актами виконаних робіт від 27.12.2013 на суму 3158222 грн. Також, між цими ж сторонами був укладений договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 16.12.2013 № 16-01/112, за умовами якого ТОВ "БудКонсалтСервіс" зобов'язувався виконати роботи по стандартному приєднанню зовнішнього газопостачання. Загальна вартість робіт складає 4500000 грн.

Будь - яких зауважень щодо змісту заповнення та формі первинних документів у Контролюючого органу також не виникало.

Висновок про завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "БудКонсалтСервіс" Контролюючий орган обґрунтовує лише довідкою ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївської області від 24.11.2014 № 179/14-04-22-03/33841027 "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "БудКонсалтСервіс", , їх реальності та повноти відображення в обліку за листопад, грудень 2013 року", якою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з ПАТ "Миколаївгаз", їх вид, обсяг, якість та розрахунки.

Згідно до приписів пункту 73.5 статті 75 ПК України зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, а відтак може вважатися лише інформацією, яка не підтверджена належними доказами.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до увагу, що директор ТОВ "БудКонсалтСервіс" ОСОБА_3 листом від 13.11.14 № 14 надав Контролюючому органу пояснення якими підтвердив, що підприємством у листопаді-грудні 2013 року проводилися фінансово-господарськи операції з виконання робіт по встановленню побутових лічильників газу населенню та з виконання будівельно-монтажних робіт в рамках надання послуги "Приєднання" на адресу ПАТ "Миколаївгаз".

Колегія суддів, дослідивши надані позивачем документи, копії яких містяться в матеріалах справи, приходить до переконливого висновку, що наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Надані документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Відповідно до приписів підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, виходячи з положень ПК України, до складу валових витрат включаються будь-які витрати, які пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач сформував валові витрати на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, отриманих від вказаного контрагента, та у зв'язку з оплатою цьому підприємству вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що відповідає вищенаведеним вимогам законодавства.

Також, відповідно до приписів підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, достатніми підставами для виникнення у платника податку права на податковий кредит є наявність податкових накладних, виданих йому підприємством-контрагентом, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, встановлення судом реальності та товарності господарської операції.

Надані позивачем документи свідчать, а також підтверджено актом перевірки ПАТ "Миколаївгаз", що платником податків податковий кредит сформований у відповідності з зазначеними положеннями ПК України, підтверджений відповідними податковими накладними, що виписані контрагентом зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Натомість Контролюючим органом не наведено жодних належних доводів та не надано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість формування податкового кредиту за результатом виконання господарських операцій з ТОВ "БудКонсалтСервіс", ТОВ "Енерготех-ком".

За приписами підпунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, сума бюджетного відшкодування формується як від'ємне значення різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом за відповідний податковий період. У наступному податковому періоді ця сума підлягає бюджетному відшкодуванню платнику податку за умови сплати податку на додану вартість разом з ціною товару постачальникам товарів. При цьому, необхідною умовою є фактичне отримання товару для його використання у господарській діяльності платника податків.

Обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання у контрагентів товарів (робіт, послуг), на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) податку на додану вартість до податкового кредиту та відповідно права на бюджетне відшкодування такого податку, контролюючим органом не спростовано.

Укладені договори не визнані у встановленому законом порядку недійсними, інших відомостей, які б свідчили, зокрема, про необґрунтоване завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту, відповідачем до суду не надано, а судом апеляційної інстанції таких обставин не встановлено.

Колегія суддів також звертає увагу, що відсутність контрагента за зареєстрованим місцезнаходженням, відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів не можуть впливати на право позивача щодо формування складу витрат операційної діяльності та податкового кредиту, оскільки наявними у справі доказами підтверджено обставини щодо фактичного виконання спірних господарських операцій.

Частинами першою та другою статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковим органом не доведено, що надані позивачем первинні документи, не підтверджують факт вчинення господарських операцій, не оформлені належним чином, або є такими, що ставлять під сумнів фактичне виконання відображених у них господарських операцій, а тому такі первинні документи є належною підставою для формування позивачем витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення в частині донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибутку по цих контрагентах є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, в акті перевірки Контролюючим органом зазначено, що в порушення ст. 134, п. 154.8. ст. 154 ПК України, Наказу Міністерства доходів та зборів України від 30.12.2013 №872, ПАТ "Миколаївгаз" за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 завищено суму прибутку звільненого від оподаткування (рядок 09 ПЗ Декларації) на 6681832 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 5174179 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Постановою НКРЕ "Про схвалення інвестиційних програм ПАТ "Миколаївгаз" на 2012 рік" від 29.03.2012 року № 339 та постановою НКРЕ " Про схвалення інвестиційних програм ПАТ "Миколаївгаз" на 2013 рік" від 31.12.2012 року № 1618 затверджені інвестиційні програми на 2012, 2013 роки, відповідно.

Позивач скористався наданою йому податковою пільгою, визначеною в Довіднику податкових пільг, що є втратами доходів бюджету за кодом пільги 11020268.

В акті перевірки зазначено, що перевищення фактичних витрат над загальною сумою витрат передбаченою інвестиційними програмами на 2012, 2013 перевіркою не встановлено.

ПАТ "Миколаївгаз" у деклараціях з податку на прибуток за 2012, 2013 в додатку ПЗ до рядку 09 податкової декларації та в декларації з податку на прибуток у рядку 9 ПЗ зазначив не прибуток, як-то передбачено самою формою декларації, а зазначив фактичні витрати, які підприємство понесло в межах передбачених інвестиційними програмами.

Також, Контролюючий орган погодився, що за даними перевірки, прибуток, звільнений від оподаткування, як різниця між доходами, які не підлягають оподаткуванню та витратами (собівартістю придбаних та реалізованих товарів), пов'язаними з одержанням таких доходів для ПАТ "Миколаївгаз" складає 8667645 грн.

Позивач обґрунтовував свою позицію тим, що в додатку ПЗ до рядку 09 податкової декларації платники податків зазначають показники діяльності звільненої від оподаткування на підставі особливостей передбачених п.152.11 ст.152 ПК України та з посиланням на податкові консультації та листи ДПС України, в яких зазначено, що у додатку до декларації не передбачено відображення відповідних витрат, в межах яких звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу згідно з п.154.8 ст.154 ПК України, платники податку у рядках А1,А2,А3 цього додатку здійснюють прокреслення.

Суд першої інстанції, погодившись з правовою позицією Податкового органу вважав, що ПАТ "Миколаївгаз" повинно було розрахувати прибуток відповідно до алгоритму, зазначеного у додатку ПЗ до декларації з податку на прибуток: А1 - визначити доходи, які не оподатковуються на підставі норм ПК України "А" - Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів , яка відноситься до діяльності "А"- інші витрати, які відносяться до діяльності "А" та шляхом різниці вирахувати прибуток, який зазначити у рядку 9 ПЗ декларації з податку на прибуток.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Положеннями п.154.8. ст.154 ПК України, передбачено, що звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму, передбачену інвестиційною програмою на встановлення лічильників газу населенню та схвалену органом, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики.

Отже, Контролюючим органом, всупереч вимог п.154.8. ст.154 ПК України, при розрахунку суми пільги, визнано прибуток, звільнений від оподаткування, як різницю між доходами, які не підлягають оподаткуванню, та витратами (собівартістю придбаних та реалізованих товарів), пов'язаними з одержанням таких доходів. Тобто, розрахунок прибутку, звільненого від оподаткування, зроблено з урахуванням вимог ст.152 ПК України.

Колегія суддів вважає, що таке визначення порядку розрахунку пільги є помилковим, оскільки положення п. 152.11. ст. 152 ПК України не поширюється на платників податку, визначених пунктами 154.8. і 154.9. статті 154 цього Кодексу.

Порядок застосування норм п.154.8 ст. 154 ПК України визначено у "Методичних рекомендаціях щодо визначення втрат бюджету від застосування пільг з податку на прибуток", які були затверджені 06.06.2012 року № 15709/7/15-1217 ДПС України.

Розрахунок прибутку, що звільняється від оподаткування, відображається у додатку ПЗ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства форма якої затверджена наказом ДПАУ від 28.02.2011 р. №114. Враховуючи, що у додатку ПЗ до Декларації не передбачено відображення відповідних витрат, у межах яких звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу згідно з п. 154.8 ст. 154 ПК України, платники податку у рядках А1, А2, А3 цього додатка здійснюють прокреслення.

Аналогічна думка викладена Державною фіскальною службою України у листі від 01.12.2014 № 7732/6/99-99-19-02-02-15, а саме: "тобто при застосуванні норми п.154.8 ст.154 Кодексу враховується загальний прибуток підприємства паливно-енергетичного комплексу від всіх видів діяльності, у том числі від реалізації інвестиційних программ".

В зв'язку з чим, ПАТ "Миколаївгаз" правомірно скористалося пільгою, висновок СДПІ щодо порядку обчислення пільги платників, прибуток яких звільняється відповідно до п. 154.8 ст. 154 ПК України є не правомірним та недоведеним, а тому колегія суддів вважає відсутніми порушення п.154.8 ст.154 ПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 23.12.2014 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання ПАТ "Миколаївгаз" з податку на прибуток на суму 4240226,84 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2120113,42 грн.; та № від 23.12.2014 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 437578 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 218789 грн., зроблені судом при неповному з'ясуванні обставин справи з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції стягуючи частину несплаченої суми судового збору помилково перерахував його розмір, відповідно до редакції Закону України "Про судовий збір", у редакції яка набула чинності з 01.09.2015 року, тобто після звернення позивача до суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 року:

- № НОМЕР_1 в частині збільшення суми грошового зобов'язання Публічному акціонерному товариству по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" з податку на прибуток на загальну суму 6360340,26 грн., у т.ч. 4240226,84 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2120113,42 грн.;

- № в частині збільшення суми грошового зобов'язання Публічному акціонерному товариству по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" з податку на додану вартість у розмірі 656367 грн., у т.ч. 437578 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 218789 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" (вул. Чигрина,159, м. Миколаїв, ) на рахунок №1008, отримувач: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461, судовий збір в розмірі 877 грн. (вісімсот сімдесят сім) гривень 67 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 лютого 2016 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

ОСОБА_4