Справа № 815/7195/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7195/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участі: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по місту Котовську та Котовському районі, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про визнання незаконною відмову в реєстрації права власності на будинок та про зобовязання зареєструвати право власності на будинок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1П.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області про визнання незаконною відмову Реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області в реєстрації права власності на будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовськ Одеської області та про зобовязання Реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовськ Одеської області.

Ухвалою суду від 21.01.2016 року замінено первинного відповідача Реєстраційну службу по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області на належного Котовське міжрайонне управління юстиції в Одеській області в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області та залучено в якості другого відповідача державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 07.12.2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Котовського міськрайонного управління юстиції про реєстрацію права власності на належне позивачу майно, розташоване в м. Котовську, Одеської області по вул. Кишинівська, 9. Однак, як вказує позивач, йому було відмовлено в реєстрації у звязку із невідповідністю поданих документів та неможливістю встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивач звернувся до державного реєстратора на підставі рішення Котовського міськрайонного суду від 25.05.2015 року, яке набрало законної сили, та згідно з яким визнано право власності на домоволодіння № 9 по вул. Кишинівській в м. Котовську, Одеської області за позивачем.

У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судові засідання не зявились; судом належним чином повідомлялись про час, місце та дату судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

07.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Котовського міськрайонного управління юстиції із заявою про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовську Одеської області (а.с.54).

До заяви було додано, зокрема, заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року по цивільній справі № 505/1795/15-ц (а.с. 12-13).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 та документів, поданих для проведення державної реєстрації права власності, 11 грудня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 26976566, яке обґрунтоване тим, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно за попередньою адресою заявленого до реєстрації нерухомого майна наявний активний запис про право власності за іншою особою (а.с.64).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV (далі Закон N 1952-IV) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно зі ст. 2 Закону N 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Частинами 1, 3 статті 3 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Пункт 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV передбачає обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В силу п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952 державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Частина 1 ст. 24 Закону №1952 передбачає, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5 2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5 4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5 5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5 6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5 2 - 5 6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень. (ч. 3 ст. 24 Закону №1952).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч. 4 ст. 24 Закону № 1952).

Під час судового розгляду справи встановлено, що заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року по цивільній справі № 505/1795/15-ц (а.с. 12-13) визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Кишинівській, 9 в м. Котовську Одеської області, який складається з: житловий будинок загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., позначений в плані літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», вимощення І, колодязь ІІ (1/2 частина), огорожа №1, 2; визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Кишинівській, 9 в м. Котовську Одеської області, який складається з: житловий будинок загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., позначений в плані літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», вимощення І, колодязь ІІ (1/2 частина), огорожа №1, 2.

В рішенні суду зазначено, що позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3, при цьому наполягав, на визнанні за відповідачем, ОСОБА_3 право приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Кишинівська, 9 в м. Котовську Одеської області, який складається з: житловий будинок загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., позначений в плані літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», вимощення І, колодязь 11(1/2 частина), огорожа №1,2 як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 20 листопада 2002 року; на визнанні дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Кишинівська, 9 в м. Котовську Одеської області, укладеного 15 лютого 2015 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та на визнанні за ним, ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Кишинівська, 9 в м. Котовську Одеської області, який складається з: житловий будинок загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., позначений в плані літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», вимощення І, колодязь 11(1/2 частина), огорожа №1,2.

Згідно вказаного рішення позивач, дізнавшись, що відповідач має намір продати належний йому на праві власності житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, і він з цією метою в лютому 2015 року звернувся до відповідача та домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив 15 лютого 2015 року 145737 (сто сорок п'ять тисяч сімсот тридцять сім) грн. На підтвердження правочину відповідач надав позивачу розписку за своїм власним підписом від 15 лютого 2015 року. Але, нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу, та переоформити правовстановлюючі документи на себе, позивач не в змозі, оскільки житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами належить відповідачу по справі, ОСОБА_3, згідно рішення Котовського міськрайонного суду від 17 серпня 2007 року (справа №2-1784/2007 року), яким встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті батька, але свідоцтво про право власності на спадщину не отримав, крім того відповідач всіляко ухиляється від відвідування нотаріальної контори для посвідчення угоди.

Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, житловий будинок по вул. Кишинівській, 9 в м. Котовську Одеської області належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2011 року по справі № 2-728/2011 (а.с.63).

При цьому, заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року по цивільній справі № 505/1795/15-ц не припинено право приватної власності на житловий будинок по вул. Кишинівській, 9 в м. Котовську Одеської області за ОСОБА_5. До суду й не надано будь-якого іншого документу щодо припинення за нею права приватної власності на спірний будинок або щодо скасування рішення суду від 29.03.2011 року по справі № 2-728/2011 чи відповідного запису в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також, згідно заочного рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2015 року по цивільній справі № 505/1795/15-ц, яке, на думку позивача, є підставою для реєстрації за ним права власності на житловий будинок по вул. Кишинівська, 9 в м. Котовську Одеської області, ОСОБА_3 є спадкоємцем даного житлового будинку від свого батька, а не від ОСОБА_5. При цьому, відомості щодо передачі права власності на зазначений житловий будинок ОСОБА_5 іншим особам у суду відсутні.

Судом встановлено, що приймаючи 11 грудня 2015 року рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, державний реєстратор прав на нерухоме майно керувався тим, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно за попередньою адресою заявленого до реєстрації нерухомого майна наявний активний запис про право власності за іншою особою (а.с.64).

Вирішуючи спір, суд враховує, що зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону №1952 вбачається, що до кола повноважень держаного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення у заявника речового права на нерухоме майно або є його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. На думку суду, саме зазначені положення Закону встановлюють межі дослідження наведених юридичних фактів.

Цими межами і є подані документи та права, які з них виникають. З точки зору юридичних фактів встановленню підлягають наступні обставини: а) чи відповідає поведінка особи на момент вчинення правочину тим правовим моделям, які в подальшому є необхідними для державної реєстрації прав, що виникли внаслідок цього правочину? б) чи виникло в особи право, яке підлягає державній реєстрації? в) чи належним чином зафіксовані юридичні факти в документах, які подаються для проведення реєстрації? г) чи достатньо їх для проведення реєстрації тощо. Іншими словами - державний реєстратор повинен встановити ті юридичні факти, які виникають безпосередньо з поданих документів, а не ті, які були необхідними для їх видачі.

Державний реєстратор у силу свого правового статусу не може сліпо слідкувати документам тих органів, які їх видали. За нього несе відповідальність держава, а тому він повинен робити все в межах його компетенції для того, щоб надати учасникам обороту нерухомості державні гарантії охорони та захисту їх прав на нерухомість. Ця обставина, у свою чергу, має позитивно впливати на весь оборот нерухомості й захищеність прав його учасників, оскільки мінімізує ризики державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяжень з помилками.

У кожному конкретному випадку коло юридичних фактів, що підлягають встановленню, визначаються Законом та підзаконними нормативно-правовими актами. Водночас пункт 1 частини другої статті 9 Закону № 1952 окреслює обов'язкове до встановлення коло юридичних фактів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До них, зокрема, належать відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Основною рисою професійної діяльності державного реєстратора прав на нерухоме майно є те, що на його діяльність поширюється спеціально-дозвільний метод регулювання, тобто він може робити лише те, що прямо дозволено законом, у зв'язку з чим його можливості зі встановлення юридичних фактів, у тому числі встановлення глибини та якості такого встановлення, визначаються відповідними положеннями закону та підзаконних нормативно-правових актів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду заяви позивача про державну реєстрацію права власності державний реєстратор прав на нерухоме майно дійшла вірного висновку, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952, є підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації прав та їх обтяжень.

Керуючись ст.ст. 69-71, 76,79,86, 158-163,КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по місту Котовську та Котовському районі, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про визнання незаконною відмови в реєстрації права власності на будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовську Одеської області та про зобовязання зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовськ Одеської області відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 12.02.2016 року.

Суддя Вовченко O.A.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по місту Котовську та Котовському районі, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про визнання незаконною відмови в реєстрації права власності на будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовську Одеської області та про зобовязання зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на будинок № 9 по вул. Кишинівській в місті Котовськ Одеської області відмовити.

12 лютого 2016 року.