Справа № 2-а-7/11
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 2-а-7/11

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Ільченко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (треті особи: ОСОБА_5, Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів» Одеської міської ради) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 11 липня 2003 року № 1523-XXVII про затвердження проекту відводу та передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Коровицького, 108. Крім того, позивач просив визнати недійсним Державний акт на право власності на землю від 1 березня 2004 року № 07, яким ОСОБА_5 була передана у власність названа земельна ділянка.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні справи судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, а саме ч. 3 ст. 157 та ч. 2 ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, на думку апелянта, даний спір за своєю природою є публічно-правовим, а тому, відповідно до ст. ст. 3 та 4 КАС України повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника позивача в підтримку апеляційної скарги, а також представників відповідача та третьої особи про залишення оскарженого судового рішення без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Закриваючи провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, а також визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ч. 2 названої статті Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

На підставі частин 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктами 1 та 7 ст. 3 Кодексу визначено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що субєктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 названого Кодексу органи місцевого самоврядування та органи державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправними субєктами земельних відносин.

У даній справі Одеська міська рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним субєктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а відтак Одеська міська рада при прийнятті оскарженого рішення від 17 липня 2003 року № 1523-XXVII владних управлінських функцій не здійснювала, що виключає можливість вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14 та від 9 грудня 2014 року у справі № 21-308а14. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є правильним, оскільки зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 11 лютого 2016 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_6