Справа № 815/4365/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4365/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» до Південної митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України, за участю прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Південної митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України, за участю прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» зазначило, що згідно інвойсів, на виконання умов контракту, укладеного з компанією "CORTDALE ENTERPRISES S.А." (Продавець), були поставлені товари загальною фактурною вартістю 14 941 067,19 грн., що відображено у митних деклараціях. Однак, на усну вимогу митного органу мито та ПДВ були сплачені товариством з митної вартості, зазначеній у графі 45 митних декларацій (за шостим резервним методом), і ціна товару, з урахуванням коригування відповідно до цих декларацій склала 44 331 422,84 грн., у зв'язку з чим декларантом була здійснена переплата мита та ПДВ.

Апелянт вважає, що в даному випадку у нього в наявності всі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору, а тому визначення такої митної вартості за шостим (резервним) методом є необґрунтованим.

ТОВ «Еві Текс» зазначило, що судом першої інстанції не було досліджено правомірності та наявності підстав для визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, що призвело до помилково висновку про безпідставність позовних вимог товариства.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року та прийняття нової, якою задовольнити позовні вимоги ТОВ «Еві Текс».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2012 року між ТОВ «Еві Текс» (покупець) та компанією «CORTDALE ENTERPRISES S.А.», Panama (продавець) укладено контракт № ЕСЕ-1, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати товар згідно специфікації поставки та інвойсів (т. 1 а.с. 199-202).

В специфікації від 12.06.2012 року до Контракту № ЕСЕ-1 від 12.06.2012 року, визначений перелік товарів, які поставлялись згідно цього Контракту із зазначенням їх кодів УКТЗЕД (т.1 а.с. 203-205).

13.06.2012 року до вказаного вище Контракту між ТОВ "Еві Текс" та компанією "CORTDALE ENTERPRISES S.А." укладено додаткову угоду, згідно якої п. 2.1 Контракту викладено у новій редакції, відповідно до якої загальна сума по Контракту складає 50000000,00 USD (п'ятдесят мільйонів доларів США).

На виконання умов зазначеного контракту компанією "CORTDALE ENTERPRISES S.А." було поставлено TOB "Еві Текс" товар згідно інвойсів для кожної партії товарів: 12/07/0007/1 від 10.07.2012 року, № 215/D від 29.06.2012 року, №207/D від 20.06.2012 року, №212/D від 06.06.2012 року, №211/D від 20.06.2012 року, №В2012/013 від 16.07.2012 року, №912 від 12.06.2012 року, №911 від 12.06.2012 року, № ЕСЕ/4781 від 24.06.2012 року, №12/06/0200/1 від 25.06.2012 року, №220/Х від 27.06.2012 року, №12/06/0278/1 від 04.07.2012 року, № R-2456 від 04.07.2012 року, №12/06/0191 від 19.06.2012 року, №12/06/0291 від 29.06.2012 року, №12/06/0253 від 25.06.2012 року, №12/07/0030 від 03.07.2012 року, №222/А від 04.07.2012 року, №220/S від 20.06.2012 року, №210/S від 28.06.2012 року, №210/U від 20.06.2012 року, № 221/N від 16.07.2012 року, №TYCT1205 від 15.06.2012 року, №ЕСЕ/2553 від 25.06.2012 року, №223/N від 20.06.2012 року, №913/1 від 02.08.2012 року, №1219835 від 16.07.2012 року, №1219836 від 16.07.2012 року, №СЕ-009 від 16.07.2012 року, №R-5501 від 01.07.2012 року, №225/S від 10.06.2012 року, №17-49/0208/СЕ/2012 від 12.07.2012 року, №231/D від 27.06.2012 року, №230/D від 27.06.2012 року, №12/07/0064/1 від 11.07.2012 року, №12/07/0061/1 від 11.07.2012 року, №12/06/0286 від 28.06.2012 року, №12/06/0231/1 від 30.06.2012 року, №12/07/0031 від 03.07.2012 року ( т. 1 а.с.10-198).

Для здійснення митного оформлення поставленого товару, TOB «Еві Текс» подало митному органу митні декларації (ВМД): від 27.07.2012 року №500060001/2012/006500, від 27.07.2012 року №500060001/2012/006533, від 27.07.2012 року № 500060001/2012/006470, від 27.07.2012 року №500060001/2012/006471, від 27.07.2012 року №500060001/2012/006464, від 27.07.2012 року №500060001/2012/006473, від 27.07.2012 року №500060001/2012/006518, від 30.07.2012 року №500040001/2012/007283, від 30.07.2012 року №500040001/2012/007284, від 31.07.2012 року №500060001/2012/006826, від 31.07.2012 року №500060001/2012/006707, від 31.07.2012 року № 500060001/2012/006805, від 31.07.2012 року 500060001/2012/006708, від 31.07.2012 року №500060001/2012/006709, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006925, від 01.08.2012 року №500060001/2012/006914, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006912, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006911, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006987, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006958, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006959, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006979, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006972, від 01.08.2012 року № 500060001/2012/006964, від 02.08.2012 року № 500060001/2012/007162, від 02.08.2012 року № 500060001/2012/7187, від 02.08.2012 року № 500040001/2012/007655, від 02.08.2012 року № 500050000/2012/019613, від 02.08.2012 року № 500050000/2012/019605, від 02.08.2012 року № 500040001/2012/007682, від 02.08.2012 року № 500060001/2012/007072, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007361, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007327, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007358, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007343, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007317, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007295, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007272, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007265, від 03.08.2012 року № 500060001/2012/007293 ( т. 1 а.с.10-198).

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, TOB «Еві Текс» посилалось на те, що фактурна вартість товарів згідно інвойсів (ціна договору) була зазначена товариством в деклараціях у графі « 22» та загальна фактурна вартість товарів згідно всіх декларацій за даними позивача склала 14 941 067,19 грн. (т. 1 а.с. 198).

Однак, позивач посилався на те, що ПДВ та мито були сплачені товариством з митної вартості, зазначеної у графі 45 митних декларацій, яка була розрахована на усну вимогу митного органу за шостим резервним методом, згідно якого ціна товару склала 44 331 422,84 грн.

Позивач вважає, що у зв'язку з цим товариством була здійснена переплата мита та ПДВ, оскільки фактурна вартість товару, згідно інвойсів не відповідає вартості товару, яка була заявлена у графі 45 митних декларацій, поданих митному органу, а саме є набагато меншою, на що не звернув уваги та не перевірив митний орган.

З досліджених в ході розгляду даної справи вантажно-митних декларації (ВМД) було встановлено, що у графі 43 декларацій «Код МВВ» декларантом було самостійно зазначено метод визначення митної вартості товарів шостий (резервний), із застосуванням якого і здійснювався розрахунок митної вартості товарів та заявлявся до митного оформлення.

При цьому, згідно даних митного органу та даних позивача загальна митна вартість, визначена з урахуванням коригування ціни товару у графі « 45» вказаних вище ВМД, складає 44 331 422,84 грн.

Згідно з визначеною позивачем у митних декларація митною вартістю товарів, товариством відповідно до рядку 47 митних декларацій TOB "Еві Текс" були нараховані та сплачені платежі у загальній сумі 9 624 949,40 грн., що підтверджується відмітками митних органів про сплату митних платежів.

В подальшому, позивачем було направлено до Південної митниці заяву від 25.01.2013 року № 25-01/6 про повернення надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість у загальній сумі 9 624 949, 40 грн. (т. 1 а.с. 209). Вказана заява була обґрунтована тим, що під час митного оформлення товарів згідно ВМД вказаних вище, декларантом помилково було визначено митну вартість товарів, розраховану за шостим методом митної вартості, оскільки як вважає позивач, митна вартість товару мала визначатись за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

За результатними розгляду заяви позивача, Південною митницею на адресу керівника ТОВ "Еві Текс" направлено лист від 05.02.2013 року № 11/4.2-8/1692 (т.1 а.с.240), в якому зазначено, що декларантом ТОВ "Еві Текс" за митними деклараціями, перелік який наведений у додатках до листа, було самостійно заявлено до митного оформлення товари за митною вартістю, визначеною декларантом шляхом подання декларації митної вартості за формою ДМВ 2-3 (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) та ДМВ 2-6 (резервний метод). У вказаному листі Митницею зазначено, що за результатами контролю за правильністю визначення митної вартості Південною митницею прийнято рішення про можливість застосування митної вартості, заявленої декларантом, та здійснено митне оформлення за наданими ВМД.

Однак, з метою об'єктивного опрацювання листів ТОВ «Еві Текс» відповідач просив позивача надати на адресу Південної митниці належним чином завірені копії карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішень про визначення митної вартості за поданими митними деклараціями.

Документи, зазначені у відповіді митного органу не були надані ТОВ "Еві Текс" у зв'язку з їх відсутністю.

Не погоджуючись з бездіяльністю митного органу щодо повернення надмірно сплачених митних платежів, ТОВ «Еві Текс» звернулось до суду першої інстанції з позовом про стягнення в судовому порядку надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість у розмірі 9 583 243,53 грн.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні ТОВ «Еві Текс», зважаючи на наступне:

Відповідно до ч.ч.1, 8 ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про товари, зокрема, фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

При цьому, Митним кодексом передбачено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, організацій, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у справі № 21-338а14 (постанова від 25.11.2014 року) дійшла правового висновку, який полягає в тому, що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Якщо ж саме митний орган визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів повертається декларанту відповідно до частини шостої статті 264 МК у місячний термін з дня прийняття рішення у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За правилами частини п'ятої статті 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; митну декларацію змінено або визнано недійсною; у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами затверджено наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 року за № 1097/14364 визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК. (далі Порядок).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362; чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом ДМСУ.

Разом з тим взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії.

Відповідно до пункту 2 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Таким чином, законодавством відповідно до частини шостої статті 264 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Відповідно до зазначених положень чинного законодавства, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14).

Як вже зазначалось, в ході розгляду справи було встановлено, що позивачем самостійно було визначено у поданих Південній митниці вантажно-митних деклараціях митну вартість товарів, які були предявлені для митного оформлення, яка розраховувалась позивачем за шостим (резервним) методом визначення митної вартості. Зазначені митні декларації були прийняті митним органом, щодо них здійснено митне оформлення товарів, товари випущено у вільний обіг, декларації не змінювались та не визнавались недійсними.

Інших ВМД, в яких, зокрема, митна вартість товарів була б визначена за першим методом, позивачем до митного органу не подавалось. В свою чергу митним органом не приймались рішення щодо відмову в прийнятті таких ВМД.

Враховуючи самостійне визначення позивачем бази оподаткування податком на додану вартість та ввізним митом шляхом декларування відповідних показників у вантажних митних деклараціях, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідні податкові зобов'язання ТОВ «Еві Текс» є узгодженими, що унеможливлює їх оскарження у судовому порядку.

Відповідно до ст. 81 КАС України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують додаткових знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Згідно положень ч. 5 ст. 82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням представника позивача ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2013 року по справі була призначена судово-економічна експертиза щодо нормативного та документального обґрунтування в митних деклараціях вартості товарів.

Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз №3905 від 20.09.2013 року митна вартість товарів, задекларованих ТОВ "Еві Текс" у наведених вище вантажних митних деклараціях, які подавались Південній митниці для митного оформлення товарів, не підтверджується документально. У висновку зазначено, що ТОВ "Еві Текс" надмірно сплачено до бюджету мито у сумі 3 124 065,21 грн. та податок на додану вартість у сумі 6 459 178,32 грн., які були зараховані до бюджету у загальній сумі 9 583 243,53 грн. (т. 2 а.с. 4-11).

В свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що висновок експерта, наявний в матеріалах справи, є необґрунтованим та не може братися до уваги при розгляді даної справи, оскільки під час здійснення вказаного дослідження експертом використовувались лише митні декларації, контракт із додатками та інвойси, а відповідний висновок зроблений в результаті співставлення задекларованої митної вартості товару по графі 45 декларацій з фактурною вартістю товару, що визначається на підставі даних інвойсів. Будь-які інші документи, надання яких є обов'язковим для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість, експертом не досліджувались.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що фактурна вартість (ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку-фактурі) та митна вартість товарів, не є тотожними, а тому, розходження між митною вартістю товарів та ціною товару, зазначеною у відповідному інвойсі, не може виступати безперечним свідченням неправильного розрахунку митної вартості такого товару, на формування якої мають вплив додаткові показники.

Таким чином, вказаний висновок жодним чином не підтверджує твердження позивача про наявність надмірно сплачених до бюджету митних платежів.

З огляду на все вище зазначене, та враховуючи той факт, що позивачем була самостійно визначена митна вартість товару ввезеного на територію України, розраховані митні платежі та сплачені до бюджету, що зафіксовано в митних деклараціях, а митним органом не приймались рішення щодо відмови в прийнятті таких ВМД, тобто при розмитненні спірного товару між сторонами не існувало спору щодо правильності митної вартості товару, зазначеної позивачем у ВМД, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав вважати протиправною бездіяльність Південної митниці щодо повернення надмірно сплачених до бюджету товариством з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» коштів, у зв'язку з відсутністю такої надмірної сплати коштів до бюджету.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» щодо стягнення з Державного бюджету України на користь товариства надмірно сплачених до бюджету мита та податку на додану вартість у розмірі 9 583 243,53 грн.

Так, відповідно до розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами затверджено наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618 повернення надмірно сплачених коштів здійснюється відповідним органом Державного казначейства України лише на підставі висновків митних органів шляхом перерахування коштів з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у висновку про повернення та протягом п'яти днів від дати отримання висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Таким чином, оскільки Південною митницею не складався висновок про повернення ТОВ "Еві Текс" надміру сплачених до Державного бюджету України мита та податку на додану вартість, в даному випадку відсутні правові підстави для здійснення Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області відповідних платежів на користь позивача.

При цьому, слід зазначити, що розгляд питання про наявність або відсутність підстав для повернення особі надмірно сплачених митних платежів належить до виключної компетенції митних органів, а тому суд не може перебирати на себе функції контролюючого органу та приймати рішення про стягнення надміру сплачених мита та податку на додану вартість.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1