Справа № 810/3892/13-а
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2016 року (16:52) м. Київ 810/3892/13-а
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лабутіної О.А. та представника третьої особи Сахнюк І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ГУ МВС України в Київській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження;

- зобов`язати Управління служби охорони при ГУ МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015, у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.10.2015, касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена в повному обсязі, постанову Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 було скасовано. Справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатом автоматичного розподілу справа передана на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалю Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 було прийнято до провадження дану справу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що відповідачем було безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у наданні довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) через відсутність прізвища позивача у списках наказів Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області по особовому складу за 1986 рік щодо відрядження в зону відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується іншою документацією.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про те, що прізвище позивача відсутнє у списках наказів Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області по особовому складу за 1986 рік щодо відрядження в зону відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що, на думку відповідача, унеможливлює надання ОСОБА_1 відповідної довідки.

Крім того, відповідач вказав на те, що Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області було запропоновано позивачу надати інші документи, які можуть підтверджувати, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема, копію маршрутного листа, довідку щодо місця проходження служби. Проте, позивачем не були надані вказані документи, у зв`язку з чим відповідач вважає, що відмова у наданні позивачу вказаної довідки є правомірною.

Присутній у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Присутній у судому засіданні представник ГУ МВС України в Київській області надав до суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких заперечував проти задоволенні позовних вимог, оскільки в архівному відділі УПСДЗ ГУНП в Київській області відсутні особова справа та картка обліку позивача, а накази УВС в Київській області та списки працівників Білоцерківського РВВС та працівників відділу охорони Білоцерківського РВВС УВ Київського обласного виконавчого комітету не містять інформації щодо того, що ОСОБА_1 був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:
10.01.1991 ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що з метою заміни вищевказаного посвідчення, 28.05.2012 ОСОБА_1 звернувся до Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області із заявою, в якій позивач просив відповідача надати довідку про підвищену оплати праці в зоні відчуження.

Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України було надіслано на адресу позивача лист № 13/4-1 від 09.07.2013, яким було відмовлено ОСОБА_1 у видачі довідки через відсутність у архівах Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області інформації щодо позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

Також, у вказаному листі відповідачем було запропоновано надати позивачу додаткову інформації (копію маршрутного листа чи довідки, яку позивач отримав після закінчення строку відрядження в зону відчуження, відомості щодо місця проходження служби під час ліквідації тощо).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання їх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (надалі- Закон № 796).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 796 встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 796 видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Так, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені Порядком видачі посвідчень, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі-Порядок № 51).

Пунктом 2 Порядку № 51 встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 3 Порядку № 51 Інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, З серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. N 135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.

Згідно з абз. 3 п. 10 Порядку встановлено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Отже, враховуючи вищевказані положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням, що видається на підставі відповідної документації. Так, зокрема, одним із таких документів для видачі посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) стала відсутність позивача у списках наказу по особовому складу за 1986 рік.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, мотивуючи необґрунтованість відмови відповідача у видачі відповідної довідки, зазначив про те, що участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії підтверджується іншою документацією, з приводу чого суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 значиться у списку особового складу ОВО Білоцерківського МВВС, які брали участь у виконанні спецзаходів у м. Припять з 26.04.1986 по 26.05.1986, що був підписаний начальником Білоцерківського МВВС підполковником міліції ОСОБА_2 .

Аналізуючи вищевказаний документ, суд дійшов висновку про те, що позивач у період з 03.05.1986 по 16.05.1986 перебував у м. Прип`ять у зв`язку з направленням для виконання спецзаходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також, судом було досліджено особову картку ОСОБА_1 про грошове утримання № 74 від 01.01.1983 та встановлено, що позивачем у квітні 1986 року була отримана додаткова заробітна плата у сумі 67, 74 руб.

Окрім того, з вказаної картки вбачається, що ОСОБА_1 у період з 07.12.1991 по 20.12.1991 була надана додаткова відпустка за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також, позивачем було долучено до позовної заяви карту обліку радіоактивного опромінення, з якої вбачається, що у період з 03.05.1986 по 18.05.1986 ОСОБА_1 отримав дозу опромінення у розмірі 0, 514 Бер.

Крім того, судом встановлено, що 10.01.1992 ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, серії НОМЕР_1 .

Так, зокрема, станом на день видачі позивачу вищевказаного посвідчення діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР № 44 від 18.06.1991.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими чинним законодавством.

Пунктом 3 Порядку № 44 передбачено, що громадянам, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення синього кольору, серія А - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і громадянина, захворювання яких пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Отже, враховуючи положення ст. 65 Закону № 796 та пп. 2-3 Порядку № 44, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що наявність у особи відповідного посвідчення, вже безпосередньо підтверджує той факт, що така особа набула статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Крім того, на підтвердження позовних вимог, позивачем було надано до суду Висновок за матеріалами службової перевірки по рапортах міліціонерів по охороні ВАТ «Россава» при Білоцерківському МУ ГУ МВС України в Київській області старшини міліції ОСОБА_3 та старшого сержанта міліції ОСОБА_4 від 07.05.1998, який був затверджений начальником ГУ МВС України в Київській області генералом-майором міліції ОСОБА_5 .

Суд звертає вагу на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як і позивач, зазначені в списку особового складу ОВО Білоцерківського МВВС, які брали участь у виконанні спецзаходів в м. Прип`ять з 26.04.1986 по 26.05.1986. Так, зокрема, у вказаному списку ОСОБА_3 зазначений під № 22, а ОСОБА_4 під № 23.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що за результатами проведення службової перевірки було підтверджено участь старшини ОСОБА_3 та старшого сержанта міліції ОСОБА_4 у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. При цьому, зі змісту висновку вбачається, що в процесі проведення відповідної службової перевірки було досліджено наступні документи: витяг зі списку особового складу відділення охорони при Білоцерківському МВВС, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за підписом начальника Білоцерківського МВВС підполковника міліції ОСОБА_2 від 12.06.1986,в якому вказані особи значаться під № 22 та 23, відповідно; ксерокопія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 11.03.1993 на ім`я ОСОБА_3 ; ксерокопія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році серії НОМЕР_3 від 11.03.1993 на ім`я ОСОБА_4 ; довідка ВДСО при Білоцерківському МУ ГУ МВС Украйни в Київській області № 131 від 23.04.1998 про отримання ОСОБА_6 додаткової заробітної плати за період перебування в зоні відчуження з 03.05.1986 по 16.05.1986 з коефіцієнтом 2; довідка ВДСО при Білоцерківському МУ ГУ МВС України в Київській області № 51 про отримання ОСОБА_4 додаткової заробітної плати за період перебування в зоні відчуження з 03.05.1986 по 16.05.1986 з коефіцієнтом 2.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що факт участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 03.05.1986 по 16.05.1986 був підтверджений Головним управлінням МВС України в Київській області саме на підставі витягу з особового складу відділення охорони при Білоцерківському МВВС, який брав участь у виконанні спецзаходів в м. Прип`ять з 26.04.1986 по 26.05.1986, ксерокопії відповідних посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та довідок про виплачену заробітну плату,тобто документів, наявних у позивача.

На думку суду, вказана обставина свідчить про те, що надання вищевказаних документів є достатнім для підтвердження факту участі у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримання відповідної довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження, що, в свою чергу, свідчить про те, що лише відсутність інформації щодо особи у наказах по особовому складу за 1986 рік УДСО при ГУМВС України в Київській області щодо відрядження в зону відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не є підставою для відмови у видачі вказаної довідки, оскільки відповідний статус особи може підтверджуватись іншою документацією, від аналізу якої відповідач ухилявся.

Так, зокрема, такими документами в даному випадку є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986, витяг з списку особового складу ВО, при Білоцерківському МВВС, який брав участь у виконанні спецзаходів в м. Прип`ять з 26.04.1986 по 26.05.1986, особова картка грошового утримання № 74 на 1983 рік та картка обліку радіоактивного опромінення.

Отже, оцінивши у сукупності надані позивачем документи, суд дійшов висновку про те, що вищевказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують безпосередню участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області було запропоновано позивачу надати інші додаткові документи, які підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, зокрема, копії маршрутного листа, довідки, яку ОСОБА_1 отримав після закінчення строку відрядження в зону відчуження та відомості щодо місця проходження служби під час ліквідації.

Відповідач зазначив про те, що вказані документи позивачем надані не були, що в свою чергу, свідчить про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у наданні відповідної довідки.

Проте, суд не приймає до увагу вказану позицію відповідача у зв`язку з наступним.

Зі змісту листа Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області № 134-1 від 09.07.2013, яким позивачу було відмовлено у отриманні відповідної довідки, вбачається, що відповідачем дійсно було запропоновано позивачу надати додаткові документи на підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема, маршрутний лист.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач 21.05.2012 звертався до УДСО при ГУ МВС України в Київській області з заявою про надання йому копії маршрутного листа за період з 03.05.1986 по 16.05.1986, довідки ф-122 та довідки про заробітну плату в зоні відчуження.

Судом встановлено, відповідач листом № 13/4-Г-485 від 21.05.2012 відмовив позивачу у наданні запитуваних ним документів, оскільки ОСОБА_1 не зазначений у списках по особовому складу за 1986 рік УДСО при ГУМВС України у Київській області щодо відрядження в зону відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, підставою для відмови у наданні відповідних документів, зокрема, маршрутного листа, стала відсутність інформації щодо позивача у відповідних наказах по особовому складу за 1986 рік.

У той же час, судом встановлено, що ОСОБА_4 УДСО про ГУМВС України в Київській області було видано маршрутний лист № 13/4-152 від 31.01.2012 (а.с.52), відповідно до якого вбачається, що вказана особа при участі в заходах з ліквідації аварії на ЧАЕС знаходилась в 30-ти кілометровій зоні (зоні відчуження).

При цьому, суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного висновку від 08.05.1998 вбачається, що ОСОБА_4 також, як і позивач, не значився у наказах по особовому складу за 1986 рік УДСО при ГУМВС України у Київській області щодо відрядження в зону відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а інформація щодо нього містилась лише у витягу зі списку особового складу ОВО Білоцерківського МВВС, які брали участь у виконанні спецзаходів у м. Прип`ять з 26.04.1986 по 26.05.1986.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача не надав пояснень щодо вчинення різних за змістом дій щодо позивача та ОСОБА_4 за наявності однакової документації, що на думку суду, ставить під сумнів правомірність відмови у наданні позивачу відповідного маршрутного листа.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності дій щодо відмови у надані позивачу довідки про підвищену заробітну плату, у той час як матеріали справи свідчать, що наявні у позивача документи, які були надані на розгляд відповідачу, в достатній мірі підтверджують факт участі позивача у спецзаходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 03.05.1986 по 16.05.1986.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у видачі довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 20.01.2016 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 25.01.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

3.Зобов`язати Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (01033, місто Київ, вулиця Гайдара, будинок 8) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.