Справа № 2-а-2041/10/2170
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2011 р.Справа № 2-а-2041/10/2170

Категорія:11.5Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2010 року у адміністративній справі за позовом комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» до відділу державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції про скасування постанови про арешт рахунку та зобовязання утриматись від вчинення дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивач, комунальне підприємство «Бериславтеплокомуненерго», звернувся до суду із позовом до відділу державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції, в якому просив скасувати постанову головного державного виконавця від 01.03.2010 року про арешт коштів боржника на банківському рахунку та зобовязати відповідача в подальшому утриматися від арешту банківського рахунку де розміщені кошти, які належать підприємству.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.04.2010 року у задоволені позову з КП «Бериславтеплокомнуенерго» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі КП «Бериславтеплокомнуенерго» ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що протягом 2008-2009 років на виконанні відділу державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції перебувало 27 виконавчіх документів про стягнення з КП "Бериславтеплокомуненерго" заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб, а станом на 01.04.2010 р. знаходиться 20 виконавчих документів на загальну суму 325502,66 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції від 14.01.2010 р. на підставі виконавчого листа № 11/163, виданого 17.04.2008 р. Господарським судом Херсонської області про стягнення з КП "Бериславтеплокомуненерго" на користь ДПІ 63506,85 грн. штрафу, накладено арешт на кошти у межах суми 63506,85 грн., що належать боржнику та містяться на рахунку № 0309 в Херсонській філії ВАТ "Державний ощадний банк України". Вказану постанову направлено 27.01.2010 р. позивачу.

У встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання виконавчого листа № 11/163, виданого 17.04.2008 р. Господарським судом Херсонської області, борг у сумі 63506,85 грн. не сплатило, у звязку з цим державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника на рахунку № 0309 в Херсонській філії ВАТ "Державний ощадний банк України" у межах суми 63506,85 грн., тобто, в межах, необхідних для виконання виконавчого листа № 11/163, виданого 17.04.2008 р. Господарським судом Херсонської області.

Встановивши, що державний виконавець, виносячи постанову про арешт коштів боржника від 14.01.2010 р., діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про арешт коштів на рахунку № 0309 в Херсонській філії ВАТ "Державний ощадний банк України" та відмовив у задоволені позову.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71,181 КАС України, ст.ст.4, 5,50,55 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.5 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Положеннями ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з вимогами ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.

Приписами ч.4 ст.36 вказаного Закону передбачено, що впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому статтями 28, 32, 33, 78, 79, 80 цього Закону, а також вживати заходів щодо розшуку боржника або його майна.

Положеннями ст.55 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем в тому числі шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах.

Матеріалами справи підтверджено, що державний виконавець при винесенні спірної постанови діяв в межах повноважень та на підставі закону, тому суд першої інстанції ґрунтовно дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Погоджується також апеляційний суд з правовою позицією суду про вирішення даних спірних правовідносин у порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи апеляційної скарги є не суттєвими та такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не допустив, правильно встановив обставини справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Бериславтеплокомуненерго» залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2010 року у справі №2-а-2041/10/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючий: .

Суддя:

Суддя: