Справа № 802/3973/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2016 р. Справа № 802/3973/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро"

до: реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля", ОСОБА_3

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" з позовом до реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції у Вінницькій області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля", ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права оренди на земельну ділянку, на підставі договору оренди землі між ТОВ "ПК "Зоря Поділля" та ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,5162 га, яка розташована на території Маломочульської сільської ради Теплицького району. 21.05.2012 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі вказаної земельної ділянки строком на 5 років. Даний договір зареєстрований відділом Держземагенства у Теплицькому районі Вінницької області 16.11.2012 року за № 08788. Восени 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про державну реєстрацію 11.08.2014 року договору оренди цієї ж земельної ділянки від 01.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля" строком на 5 років. На думку позивача, відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, здійснив повторну реєстрацію договору оренди тієї ж земельної ділянки, що порушує його право користування нею.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надала суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач в судове засідання представника не направив, однак надав суду заяву про розгляд стави за його відсутності, у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи ТОВ "ПК "Зоря Поділля" в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, вказавши на законність дій державного реєстратора. Окремо зазначила про те, що позивачем самим допущено подвійну реєстрацію земельної ділянки, оскільки під час реєстрації його договору у 2012 році діяв договір оренди земельної ділянки від 08.07.2007 року, зареєстрований 21.02.2008 року, що укладений між попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля".

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні 28.12.2015 року представник ОСОБА_3 вказала про те, після одержання вказаної земельної ділянки у спадок від матері ОСОБА_4 у 2009 році він у 2012 році уклав договір з ТОВ "Теплик-Агро". З ТОВ "ПК "Зоря Поділля" договору оренди не укладав. Натомість від ТОВ "ПК "Зоря Поділля" отримував кошти в сумі 7611 грн. В подальшому, дізнавшись про їх походження по договору який він не укладав, дані кошти ним повернуті згідно поштового переказу (а.с. 80).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,5162 га, кадастровий номер :04:000:0305, яка розташована на території Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.07.2012 року (а.с. 76). Дана земельна ділянка одержана ним у спадок від матері ОСОБА_4 17.06.2009 року (а.с. 73).

Між ОСОБА_3 та ТОВ "Теплик-Агро" 21.05.2012 року укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва строком на 5 років, який зареєстровано 16.11.2012 року за № 08788 відділом Держкомзему в Теплицькому районі Вінницької області (а.с. 9-10, 78).

Матеріали справи свідчать, що між ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля" 01.11.2010 року укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років (а.с. 124-127). Даний договір зареєстрований 11.08.2014 року згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області № 15054672, яке одночасно є предметом оскарження у даній справі (а.с. 136).

Надаючи правову оцінку вказаному рішенню, суд виходить з того, правовідносини, повязані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття відповідачем оскарженого рішення регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про обєкти та субєктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; обєкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною девятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною девятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як розяснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства відповідач при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним 01.11.2010 року між ТОВ "Зоря Поділля" та ОСОБА_3, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором від 01.11.2010 року між ТОВ "Зоря Поділля" та ОСОБА_3 відповідачем проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі.

В свою чергу, в спростування тверджень представника третьої особи ТОВ "Зоря Поділля" щодо подвійної реєстрації договору оренди земельної ділянки між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_3 суд вважає за необхідне зазначити, що державна реєстрація даного договору не є предметом даного адміністративного позову. Крім того, відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. При цьому, законодавство ні в чинній, ні в попередніх редакціях, не містить жодної норми, яка передбачає можливість продовження зазначеного в договорі строку після його державної реєстрації. Таким чином, твердження представника ТОВ "Зоря Поділля" про те, що на час державної реєстрації 16.11.2012 року договору між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_3 був чинний договір між ТОВ "Зоря Поділля" та ОСОБА_4 від 08.07.2007 року, є безпідставними, оскільки даний договір був припинений з 08.07.2012 року, а реєстрація 21.02.2008 року строк його дії не продовжує.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, суд дійшов висновку про визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області № 15054672 від 11.08.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" (ідентифікаційний код 35737530) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович