Справа № 826/16625/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2016 року № 826/16625/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченко І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо не зарахування податкових зобов'язань позивача згідно до платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. на суму 5 291 500,00грн. в рахунок сплати ПДВ за лютий 2015 року;

- зобов'язання відповідача зарахувати ТОВ «Напої Плюс» податкові зобов'язання в сумі 5 291 500,00грн. згідно платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. в рахунок сплати ПДВ за лютий 2015 року;

- зобов'язання відповідача врахувати у картках обліку по ПДВ наявну оплату цього податку з боку ТОВ «Напої Плюс» в сумі 5 291 500,00грн. згідно платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю не зарахування контролюючим органом податкових зобов'язань ТОВ «Напої Плюс» за лютий 2015 року по платіжним дорученням №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. на суму 5 291 500,00грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав правомірності не зарахування ТОВ «Напої Плюс» сум ПДВ за лютий 2015 року по платіжним дорученням №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. на суму 5 291 500,00грн.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» () зареєстровано Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві 26.11.2009р. за №1 038186.

З 30 листопада 2009 року ТОВ «Напої Плюс» перебуває на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Напої Плюс» за лютий 2015 року подано до ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві податкову декларацію з ПДВ, в рядку 25.1 якої визначено суму 5 132 263,00грн. ПДВ, яка підлягає сплати до бюджету.

Платіжними дорученнями №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. позивач ініціював переказ грошових коштів у розмірі 5 291 500,00грн. шляхом електронного переказу грошових коштів за допомогою системи «Клієнт-Банк», проте вказані кошти на відповідний рахунок в Державну казначейську служби України не надійшли.

Вважаючи дії контролюючого органу щодо не зарахування податкових зобов'язань підприємства в розмірі 5 291 500,00грн. в рахунок сплати ПДВ за лютий 2015 року протиправними, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 статті 203 ПК України передбачено, що сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Напої Плюс» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року.

Платіжними дорученнями №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. позивач ініціював переказ грошових коштів у розмірі 5 291 500,00грн. шляхом електронного переказу грошових коштів за допомогою системи «Клієнт-Банк» через ПАТ «Банк «Київська Русь» з яким 1.09.2014р. укладено Договір банківського рахунку №003.

Відповідно до п. 2.1.5 вказаного Договору Банк взяв на себе зобов'язання виконувати платіжні доручення та інші розрахункові документи позивача у національній валюті у день надходження розрахункового документу.

Згідно з п. 2.1.7 Договору банківського рахунку №003, ПАТ «Банк «Київська Русь» взяв на себе зобов'язання, у разі потреби позивача, надавати йому можливість здійснювати платежі зі свого рахунку в банку за допомогою системи «Клієнт-Банк».

Відповідно до пункту 3.2. Договору банківського рахунку №003 передбачено, що за допомогою системи «Клієнт-Банк» позивач може здійснювати підготовку платіжних доручень та надання їх для виконання ПАТ «Банк «Київська Русь».

Судом встановлено, що ТОВ «Напої Плюс» згідно з даними системи «Клієнт-Банк» платіжні доручення №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 створені 16.03.2015р., а платіжне доручення №46 - 17.03.2015р.

У той же час, сума коштів визначена позивачем у платіжних дорученнях №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. на рахунок ДКС України №0007 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів» не надходила.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо не зарахування податкових зобов'язань позивача згідно до платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. на суму 5 291 500,00грн. в рахунок сплати ПДВ за лютий 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міндоходів України 05.12.2013р. №765 «Про затвердження Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів» та зареєстровано в Мінюсті України 04.02.2014р. за №217/24994, Цим Порядком встановлюється механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Пунктом 4 Розділу І вказаного Порядку передбачено, що облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

Згідно з п. 1 абз. 1 Розділу ІІ Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Пунктом 9 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Порядку реєстри за платежами до бюджету ведуться виключно за кодами бюджетної класифікації, контроль за справлянням (стягненням) платежів за якими покладено на Міндоходів.

Згідно з п. 2 Розділу ІІІ Порядку зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Розділу ІV Порядку дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

З огляду на те, що відповідачем не було отримано від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування сплачених позивачем платежів з ПДВ за лютий 2015 року згідно платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р., відповідачем правомірно не було зараховано сплату відповідних зобов'язань у зв'язку із чим вказана вище вимога задоволена бути не може.

Також, враховуючи встановлені у справі обставини, не підлягають до задоволення і позовні вимоги, щодо зобов'язання відповідача зарахувати ТОВ «Напої Плюс» податкові зобов'язання в сумі 5 291 500,00грн. згідно платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р. в рахунок сплати ПДВ за лютий 2015 року та зобов'язання відповідача врахувати у картках обліку по ПДВ наявну оплату цього податку з боку ТОВ «Напої Плюс» в сумі 5 291 500,00грн. згідно платіжних доручень №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45 від 16.03.2015р. та №46 від 17.03.2015р., оскільки вони є похідними від попередньої.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» має бути відмовлено повністю.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Напої Плюс» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко