Справа № 2-а-667/10
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-667/2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л..,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу за адміністративни позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівській області та інспектора дізнання Корюківського ВДАІ ОСОБА_2 по справі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду, з цією позовною заявою в порядку адміністративного судочинства України, посилаючись на те. що постановою серії СВ № 144260 від 31 жовтня 2010 року інспектора з дізнання Корюківського ВДАІ ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1, був визнаний винним у скоєнні адмінправопоруше ння, передбаченого ст.122 ч.2 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розмірі 450,00 грн. Посадова особа Корюківського ВДАІ вважає, що 31.10.2010р. о 23.15 годині на перехресті вулиць ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Корюківка, він керуй і автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1, та не надав переваг н у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі при виїзді з другорядної дороги, чим порушив правила проїзду перехресть, тому, на його думку, я скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КПАП України. З даною постановою він не згоден, вона є незаконною, підлягає скасуванню зі слідуючих підстав. Вважає, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст.268 КпАП України. Згідно ст.268 КПАП України, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката і т.д. Одразу ж після виявлення начебто скоєного ним адміністративного правопорушення, працівник ВДАІ. не давши йому прийти до тями, на протязі короткого часу розглянув дану справу, визнав його винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України і наклав стягнення, передбачене даною статтю, не вказавши навіть в своїй постанові, про обставин, які пом'якшують або обтяжують мені відповідальність. Посадовець не роз'яснив його прав, передбачених ст.268 КпАП України, тому позивач не знав, що має право скористатись допомогою адвоката при розгляді даної справи, що маю право надати докази, що маю можливість ознайомитись з матеріалами справи перед її розглядом. Не знаючи своїх прав він не зміг захиститись від обвинувачення, не зміг надати відповідні документи для правильного вирішення даної справи. Це є суттєвим порушенням моїх конституційних прав. Позивач не визнавав і не визнаю свою вину в тому, що 31.10.2010р. о 23.15 годині на перехресті вулиць ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Корюківка. він керував автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1. га не надав переваги у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі при виїзді з другорядної дороги, чим порушив правила проїзду перехресть. Заперечує проти висновку інспектора, що в його діях є склад правопорушення, передбаченого ст.122ч.2 КпАП України. Дійсно 31.10.2010р. о 23.15 годині на перехресті вулиць ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Корюківка, він керував автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1, але ГІДР не порушував. Коли він виїхав з другорядної дороги на головну, то ніякого автомобіля б цей момент на головній дорозі не було. Він побачив автомобіль лише після виїзду па головну дорогу із перехрестям, ЯКЩО б я зупинив СВІЙ автомобіль на безпосередньо на перехресті то скоїв би, ДПТ, а як він ПДР не порушував, не заважав іншим учасникам руху, рухався по дорозі обережно. Свідків в постанові про адмінправопорушення інспектор ВДАІ взагалі не зазначив, фіксація нібито скоєного правопорушення не проводилась.

Ст.122 ч.2 КпАП України дійсно передбачає відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть. В протоколі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 014067 інспектор ВДАІ вказав про порушення правил проїзду перехресть, згідно з обставинами справи, не зазначив, який саме пункт Правил дорожнього руху я порушив. В протоколі про адмінправопорушення позивач вказав, що з складеним на мене протоколом та скоєним правопорушенням не згодний.

Відповідно до ст.33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Всі вищевказані обставини пройшли поза увагою посадовця при розгляді даної справи. Накладаючи на позивача адміністративне стягнення, посадовець ці обставини взагалі не виясняв. В своїй постанові посадовець навіть не вказав, чи встановлені по справі обставини, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також пояснив, що дійсно 31.10.2010р. о 23.15 годині на перехресті вулиць ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Корюківка, він керував автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1, але ПДР не порушував. Коли він виїхав з другорядної дороги на головну, то ніякого автомобіля в цей момент на головній дорозі не було. Він побачив автомобіль лише після виїзду на головну дорогу за перехрестям, якщо б я зупинив свій автомобіль на безпосередні,о на перехресті то даними діями міг створити аварійну ситуацію, а він навпаки діяв відповідно правил ДР , не заважав іншим учасникам руху, рухався по дорозі обережно.

Представник УДАІ УМВС України в Чернігівській області та відповідач ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки в суд не повідомили, своєчасно та в установленому порядку повідомлені про час і місце розгляду справи в суді.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, за наступних підстав. По справі встановлено, що постановою серії СВ № 144260 від 31 жовтня 2010 року інспектора з дізнання Корюківського ВДАІ ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1, був визнаний винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450,00 грн. Посадова особа Корюківського ВДАІ вважає, що 3 1.10.2010р. о 23.15 годині на перехресті вулиць ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в м. Корюківка, він керував автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1, та не надав переваги у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі при виїзді з другорядної дороги, чим порушив правила проїзду перехресть, тому, на його думку, я скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КПАП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач та представник відповідача у судові засідання не з'явився. До суду наданий адміністративний матеріал, який приєднаний до матеріалів справи.

Статтею 14і КУпАП передбачено, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими у автоматичному режимі спеціальними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапис притягуються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративну відповідальність є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, показами технічних засобів та приладів, які мають функції фото- и відеозапису, які використовуються під час нагляду за дотриманням правил, норм та стандартів, які застосовуються для безпеки дорожнього руху. При цьому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП дана норма носить імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних засобів та приладів, які мають функції фото-, кінозйомки чи відеозапису та можуть бути використані як докази по справі. Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушені вимоги даної норми, а також порушені вимоги ст. 280 КУпАП. Так, відповідачем не зазначено на які він докази посилається при встановленні вини позивача в скоєнні правопорушення, враховуючи, що окрім протоколу, будь-як: інші докази не надані по справі. Відповідач не надав до суду, будь-яких заперечень з приводу позову позивача. Окрім цього відповідно до даних зазначених постанові серії СВ № 144260 від 31 жовтня 2010 року інспектора з дізнання Корюківського ВДАІ ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 31.10.2010р. о 23.15 годині на перехресті вулиць ОСОБА_3 ОСОБА_4 в м. Корюківка керував автомобілем марки ЗАЗ-110307», державний номер СВ 4581АС, та не переваги у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі при виїзді з другорядної дороги, чим порушив правила проїзду перехресть. При цьому працівником ДАЇ не зазначено, якого саме автомобілю позивач не надав переваги в русі що рухався по головній дорозі, та не опитано водія вказаного автомобіля з приводу даної події.

Відповідно до п. 2.13. Наказ|Інструкція, МВС, від 22.10.2003, № 1217 "Про виконання Закону України від 5 квітня 2001 року "Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо відповідальності за порушення правил дорожнього руху" до протоколу , складеного з використанням показані, технічних приладів, долучаються фото-, відео- або інші матеріали, на яких зафіксовані показання цих приладів, та довідкові матеріали про власника транспортного засобу або особу, яка має права керування цим транспортним засобом. Довідкові матеріали про власника транспортного засобу або особу яка має право керування дим транспортним засобом отримуються шляхом запиту де Національного банку даних "Автомобіль". Із змісту протоколу вбачається, що і порушення наведеного положення, до протоколу не додано будь-яких доказів, свідків правопорушення в протоколі не зазначено, лише особою яка притягується до відповідальності вказано, що вину при складанні протоколу позивач не визнав.

Встановлено, шо постанова повинна відповідати вимогам ст. 283 та 28-, КУпАП, а саме в ній треба навести докази, на яких зроблено висновок про скоєння особою правопорушення, а також мотиви відкидання інших доказів на які посилається правопорушник. З пояснень в протоколі вбачається , що особою відносно якої складено протокол, зазначено, що він не згоден, що скоїв вказане правопорушення. Позивач послався на свідка, пасажира його автомобіля, але працівник ДА1 проігнорував даний факт. Ь постанові не зазначено, чому саме дані обставини не взяті до уваги.

Судом враховано, що наданий час відсутня будь-яка можливість здобути інші докази по справі, тому вважає що повернення справи на доопрацювання не доці льне.

Матеріали справи не містять даних про інші докази на підставі яких було прийнято рішення по справі. Відповідачем не надано доказів правомірності винесеної постанови. З даних протоколу-не зрозуміло чи проводилась видео чи фотозйомка даної події.

Працівник ДАІ проігнорував не визнання вини позивачем та не залучив до справи будь-яких доказів, склав протокол взагалі не долучаючи свідків.

Відповідачем не надано доказів правомірності винесеної постанови, не додано матеріали фотозйомки чи відеозйомки, як доказ. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача не були зібрані всі необхідні матеріали; не роз'яснено права позивачу, в тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката за інших фахівців в галузі права; права на захист; не з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення: чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст. ст. 268. 278 - 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Але при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме: не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об'єктивно досліджені та враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Згідно ст. 62 ч. З КУ - усі сумніви , щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд, дослідивши всі надані позивачем матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення СВ № 101737 та постанову СВ № 063813 від 20.02.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена хоча в межах компетенції, але з порушенням вимог ст. ст. 14і, 33, 254 - 255, 258, 268, 278 - 280 КУпАП і відповідно до ч. З ст. 2, ст. 162 КАС України тому дії відповідача є протиправними , а постанова підлягає скасуванню, як така, що винесена не на підставі і не у порядку, що передбачені законом, а також необгрунтовано, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 14-1, 33, 122 ч. 2, 247. 268, 278 - 280, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 3, 6, 18 ч.2, 87, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівській області та інспектора дізнання Корюківського ВДАІ ОСОБА_6 по справі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії протиправними та скасувати постанову СВ №144260 від 31 жовтня 2010 року інспектора ДПС ВДАІ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) гривень відносно ОСОБА_1 та справу провадженням закрити, за відсутності в його діях складу правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Копію постанови направити сторонам до відому.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Корх