Справа № 820/11381/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 лютого 2016 р. №820/11381/15

Харківський окружний адміністративний суд у колегіальному складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

суддів - Мар'єнко Л.М., Мельникова Р.В.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 26.10.2015 року № 3403-о "Про звільнення ОСОБА_1О.";

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС з моменту звільнення;

- стягнути з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення на день ухвалення рішення.

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на посаді та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ про його звільнення є незаконним та порушує його права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів проти позову заперечував, вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах закону.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 працював в митних органах на різних посадах з травня 2005 року по жовтень 2015 року.

Так, з наявного в матеріалах справи наказу Харківської обласної митниці від 28.03.2011 року № 195-к "Про проведення стажування" ОСОБА_1 (на той час перебував на посаді головного інспектора відділу кадрового забезпечення та з питань запобігання корупції) призначено стажування на посаді заступника начальника митниці у період з 28.03.2011 року по 08.04.2011 року, зі збереженням заробітної плати з основним місцем роботи (а.с. 18).

В подальшому до вказаного наказу були внесені зміни відповідним наказом Харківської обласної митниці від 01.04.2011 року № 222-к, в частині дати закінчення стажування, зазначено 01.04.2015 року (а.с.19).

Наказом Державної митної служби України від 28.04.2011 року № 919-к "Про призначення ОСОБА_1О.", позивача з 28.04.2011 року було призначено виконуючим обовязки заступника начальника Харківської обласної митниці з посадовим окладом згідно штатного розпису як такого, що успішно пройшов стажування (а.с.20).

Як пояснив представник позивача, на час видання наказу Державної митної служби України від 28.04.2011 року № 919-к, посада заступника начальника Харківської обласної митниці була вакантною. Підставою для видання даного наказу були відповідна заява позивача та подання митного органу.

Після призначення позивача виконуючим обовязки заступника начальника Харківської обласної митниці, Міністерством фінансів України було погоджено його кандидатуру, що й стало підставою видання Державною митною службою України наказу від 20.05.2011 року № 1041-к "Про затвердження ОСОБА_1О.", яким позивача з 23.05.2011року було затверджено на посаді заступника начальника Харківської обласної митниці з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 12.04.2012 року була подана заява на ім'я Голови Державної митної служби України з проханням звільнити його з займаної посади в порядку переведення до номенклатури посад начальника Харківської обласної митниці (а.с.22).

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 21.05.2012 № 1047-к "Про переведення ОСОБА_1О.", позивача - заступника начальника Харківської обласної митниці було переведено з 22.05.2012 року на посаду, віднесену до номенклатури посад начальника Харківської обласної митниці, відповідно до статті 32 КЗпП України (а.с.24).

На підставі заяви позивача від 22.05.2012 року, наказом Харківської обласної митниці від 22.05.2012 року № 459-к "Про переведення", з 22.05.2012 позивача - заступника начальника митниці - , було переведено на посаду головного державного інспектора відділу кадрової роботи (а.с.23, 25-26).

Після реорганізації Харківської обласної митниці на Харківську митницю Міндоходів, відповідним наказом Харківської митниці Міндоходів від 01.06.2013 № 09-о "По особовому складу" позивача - головного інспектора відділу кадрової роботи Харківської обласної митниці -, прийнято на роботу до Харківської митниці Міндоходів в порядку переведення з Харківської обласної митниці з 01.06.2013 року на посаду головного інспектора відділу персоналу (а.с.27).

Наказом Харківської митниці Міндоходів від 20.11.2013 року № 320-о "По особовому складу" ОСОБА_1 з 02.12.2013 року переведено на посаду головного спеціаліста відділу персоналу (а.с.28).

Наказом Державної фіскальної служби України від 28.01.2015 № 252-о "Про призначення ОСОБА_1О." позивача призначено в порядку переведення на посаду заступника начальника Харківської митниці ДФС, як такого, що успішно пройшов стажування (а.с.29).

На даній посаді позивач працював до моменту звільнення.

Згідно наказу Державної фіскальної служби України від 26.10.2015 року № 3403-о "Про звільнення ОСОБА_1О.", позивача було звільнено з посади заступника начальника Харківської Митниці ДФС в силу приписів Закону України "Про очищення влади" (а.с. 17).

Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Колегією суддів в ході судового засідання було встановлено, що підставами видання спірного наказу стали приписи п. 7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України, Закон України "Про очищення влади", звіт про результати проведеної перевірки щодо виконання ДФС норм вказаного закону, п.6 витягу з протоколу № 116 засідання КМУ від 21.10.2015 року.

При цьому, представник відповідачів у судовому засіданні наголошував, що ДФС України, видаючи наказ про звільнення позивача, діяла в забезпечення норм Закону України "Про очищення влади" та на виконання пропозицій Кабінету Міністрів України зі вжиття відповідних заходів, передбачених Законом. Доручення, надані ДФС України Кабінету Міністрів України є обовязковими до виконання з огляду на положення статей Закону України "Про Кабінет Міністрів України" та Постанови КМ України від 21.05.2014 року № 236.

Законом України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року за №1682-VII (далі за текстом - Закон) визначено правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до ч.1 та 2 Закону, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Частиною 3 ст.1 Закону встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону, особи, зазначені у частинах третій, пятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом пяти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Статтями 2 та 3 Закону передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та її критерії.

Так згідно п.8 ч.1 ст.3 Закону встановлено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року.

Статтями 1 та 2 ст.4 Закону передбачено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява). Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

При цьому, механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" передбачений Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 563 (надалі Порядок).

Так п. 49 Порядку встановлено, що у разі призначення особи на іншу посаду в межах одного органу державної влади (у тому числі в разі призначення особи з територіального органу в апарат центрального органу виконавчої влади і навпаки) чи органу місцевого самоврядування, призначення в порядку переведення на посаду з одного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування до іншого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, призначення в порядку переведення особи, яка перебуває на посаді в органі державної влади, що припиняється, на посаду до іншого органу державної влади, до якого переходять повноваження та функції органу державної влади, що припиняється, проводиться перевірка у строки та в порядку, визначені пунктами 41-47 цього Порядку.

Організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка (далі - керівник органу) (п.4 Порядку).

Пунктом 46 Порядку визначено, що керівник органу не пізніше ніж на третій день після призначення особи на посаду, передбачену підпунктами 1-10 пункту 2 цього Порядку (крім посади судді), одночасно надсилає до органів перевірки у порядку, передбаченому пунктами 17-19 цього Порядку, запити.

Судом встановлено, що на виконання приписів ст.4 Закону та п.8 Порядку позивач, як особа, стосовно якої проводиться перевірка, відповідними заявами від 16.12.2014 року та 21.01.2015 року надав згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей, вказаних ним в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік (а.с.36-37).

Відповідно до п.36 Порядку визначено, що на підставі відповіді/висновку/копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді/висновку/копії судового рішення або з дня надходження відповіді/висновку/копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

Тобто визначені наступні підстави для застосування заборони наявність відповіді/висновку/копії судового рішення.

Керівник органу не пізніш як на третій робочий день з дня складення довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 у разі встановлення недостовірності відомостей щодо особи, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини пятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення такої особи та у той самий день надсилає в паперовій формі до Мінюсту повідомлення про звільнення особи за формою згідно з додатком 6 разом із засвідченою копією рішення про звільнення особи, інформація з яких не пізніш як на третій день з дня надходження до Мінюсту вноситься до Реєстру ( п.37 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що відносно позивача було складено висновок №2963/200/8/20-33-17-06-17 від 27.03.2015 року Західною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про результати перевірки відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади".

За результатами проведеної перевірки ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, які відповідають наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел (а.с.189-191).

Проте, відповідна довідка Державною фіскальною службою України про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" відповідно до додатка 5 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади", стосовно ОСОБА_1 не складалась.

Зазначене підтверджується відповіддю Державної фіскальної служби України від 08.12.2015р. №11491/н/99/99-04-03-01-14 на адвокатський запит представника позивача від 26.11.2015 року (а.с. 47-19, 83).

Така обставина була обумовлена тим, що відсутні правові підстави для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, хоча перевірка була ініційована саме першим відповідачем.

Щодо підстав винесення спірного наказу суд зазначає наступне.

Так, згідно витягу з протоколу №116 засідання Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року п.6 Рішення з окремих питань, інформацію Мінюсту про результати проведення перевірки стану виконання посадовими особами ДФС вимог Закону України "Про очищення влади" взяти до відома. Голові ДФС ОСОБА_5 забезпечити виконання Закону України "Про очищення влади" в частині прийняття відповідних рішень щодо посадових осіб ДФС, до яких застосовуються заборони, визначені цим Законом, та за результатами в одноденний строк поінформувати Кабінет Міністрів. Контроль за виконанням цього рішення покласти на першого заступника Міністра Фінансів ОСОБА_6 ( а.с.188).

Відповідний звіт був вказаний у наказі про звільнення позивача ОСОБА_1 датований від 21.10.2015 року за підписом керівника спільної робочої групи як підстава звільнення, що суперечить вимогам Закону "Про очищення влади".

Так, спільна робоча група з проведення перевірки щодо виконання ДФС України норм Закону України "Про очищення влади" складалася з представників Міністерства Юстиції України, Міністерства фінансів України, Національного агентства України з питань державної служби та Секретаріату Кабінету Міністрів України. Зазначена робоча група у період з 29.09.2015 р. по 08.10.2015 р. провела перевірку виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади" та постанови КМУ від 16.10.2014 р. №563.

У звіті зазначалось, що під час проведення перевірки ДФС України робочою групою перевірено матеріали особових справ та виявлено порушення щодо незастосування заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону, в тому числі серед інших осіб до позивача ОСОБА_1 (додаток 5 звіту, п.32) вказано: 04.2011 р. 05.2011 р. в.о. заступника начальника Харківської обласної митниці; 05.2011 р. 05.2012 р. заступник начальника Харківської обласної митниці у графі відповідність критеріям ст. 3 Закону на підставі відомостей з особової справи (а.с.180).

Матеріали особової справи ОСОБА_1 не надавалися для проведення перевірки на запити спільної робочої групи з представників Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Національного агентства України з питань державної служби та Секретаріату Кабінету Міністрів .

В той же час, на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України "Очищення влади України" щодо позивача ОСОБА_1 в розділі відомості про результати перевірки зазначено пункт 8 частини 1 статті 3 Закону України "Про очищення влади", тобто вказано критерій здійснення очищення влади (люстрації) - заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року: керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Також на зазначеному офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України міститься інформація щодо строку дії заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади" відносно позивача, а саме строк складає 10 років (а.с.223-224).

Таким чином, вбачається, що Державна фіскальна служба України застосувала заборону передбачену Законом України "Про очищення влади" до ОСОБА_1, виходячи із критерію знаходження на посаді заступника керівника територіального (регіонального) органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну митну політику, а саме період часу виконання обовязків з 28.04.2011 року (згідно Наказу ДМСУ від 28.04.2011 року №919-к) коли позивача було призначено виконуючим обовязки заступника начальника Харківської обласної митниці, як такого, що успішно пройшов стажування.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 був затверджений на посаді заступника начальника Харківської обласної митниці 23.05.2011 року згідно наказу ДМСУ від 20.05.2011 №1041-к, а 22.05.2012 року його було переведено на посаду головного інспектора відділу кадрової роботи (згідно наказу НДМСУ №1047-к від 21.05.2012, Наказ ХОМ № 459к від 22.05.2012).

Отже розрахунок, проведений спільною робочою групою та наведений у звіті про результати проведеної перевірки відносно ОСОБА_1 є невірним та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки час перебування позивача виконуючим обовязки заступника начальника Харківської обласної митниці з 28.04.2011 по 23.05.2011 року не може бути врахований як підстава для застосування критерію, передбаченого пунктом 8 частини 1 статті 3 Закону України "Про очищення влади", оскільки основною посадою позивача у вказаний період була посада головного інспектора відділу кадрового забезпечення з питань запобігання корупції.

Матеріалами справи підтверджено, що в період, охоплюваний Законом, позивач перебував на посаді заступника керівника територіального органу, що реалізовує державну митну політику, а саме в період з 23.05.2011 року по 21.05.2012 року включно, тобто менше одного року.

Таким чином, один рік перебування на посаді заступника начальника Харківської обласної митниці обчислюється, починаючи з 23.05.2011 року, а закінчується 22.05.2012 року, що свідчить про хибність наведених розрахунків у додатку №5,п.32 арк. 48 (оборот) звіту спільної робочої групи у звіті від 21.10.2015 року, який став підставою для видання наказу про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. Крім того, в даному розрахунку взагалі не вказано день початку та день закінчення перебування позивача на посаді, що підпадала під перевірку з огляду на пункт 8 частини 1 статті 3 Закону України "Про очищення влади", а зазначено тільки місяць та рік.

Згідно вимог ч.1,2 ст. 103 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Колегія суддів зазначає, що твердження Державної фіскальної служби України з приводу обовязковості виконання доручень, наданих ДФС Кабінетом Міністрів України, щодо наявності звіту про результати проведеної перевірки щодо виконання ДФС норм вказаного закону та п.6 витягу з протоколу № 116 засідання КМУ від 21.10.2015 року, є некоректним, оскільки в даному випадку ДФС України, видаючи спірний наказ про звільнення позивача, не було враховано дійсні обставини справи в частині чіткого визначення проміжку часу, протягом якого позивач перебував на посаді, що підпадала під перевірку в силу приписів Закону (а.с. 87-25).

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що положення п.8 ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади" не застосовується до позивача, оскільки останній працював на посаді заступника керівника територіального митного органу менше 1 року, водночас відповідачами не були доведені ті обставини, на яких ґрунтувались їх заперечення на позов.

За таких обставин відновлення порушених прав позивача суд вбачає шляхом визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України від 26.10.2015 року №3403-о "Про звільнення ОСОБА_1О." з поновленням ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС з моменту звільнення.

Згідно довідки Харківської митниці ДФС № 20.70.05.01/312 від 30.11.2015 року та враховуючи положення Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р. "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" вбачається, що розмір середньоденного заробітку позивача становить 365,76 грн. (а.с. 76-77).

Оскільки судовим розглядом справи доведено протиправність звільнення позивача ДФС України, що спричинило вимушений прогул, то такий, з урахуванням позовних вимог, становить 109 днів з моменту звільнення 26.10.2015 року по дату винесення рішення 11.02.2016 року, а тому підлягає стягненню з Харківської митниці ДФС заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка становить 39867,84 грн.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягають до негайного виконання, відповідно до п. 2-3 частини 1 статті 256 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 24, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобовязання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 26.10.2015 року №3403-о "Про звільнення ОСОБА_1О.".

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС з моменту звільнення - з 26.10.2015 року.

Стягнути з Харківської митниці ДФС (, вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Бабушкіна, б.18, м. Харків, 61064) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.10.2015 року по 11.02.2016 року у сумі 39867,84 грн. (тридцять дев'ять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень вісімдесят чотири копійки).

Допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Харківської митниці ДФС та стягнення з Харківської митниці ДФС (, вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Бабушкіна, б.18, м. Харків, 61064) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12.02.2016 року.

Головуючий суддя Полях Н.А.

судді Мар'єнко Л.М.

ОСОБА_7