Справа № 812/24/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 лютого 2016 року СєвєродонецькСправа № 812/24/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання - Бутенка К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління служби безпеки України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до управління служби безпеки України у Луганській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України у Луганській області від 05.10.2015 № 11-ос про накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 відкрито провадження у справі № 812/24/16.

В судовому засіданні від представника відповідача надійшло письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку на звернення до адміністративного суду.

В обгрунтування вищевказаного клопотання відповідачем зазначено, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, а для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. При цьому строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як зазначалось раніше, із місту позовних вимог ОСОБА_4 витікає, що останній оскаржує законність та обґрунтованість накладеного на нього стягнення. Накладення на військовослужбовця стягнення, на думку відповідача, підпадає під поняття «проходження служби», у зв'язку з чим при обчисленні строку звернення до адміністративного суду необхідно діяти відповідно до вимог ч. 3 ст. 99 КАС України.

Як зазначає ОСОБА_4 із наказом № 411-ос від 05.10.2015 року він був ознайомлений 9.10.2015 року. Позов до адміністративного суду, відповідно до ухвали про відкриття провадження, ОСОБА_4 подано 13.01.2016 року, а днем, коли він дізнався про можливе порушення його прав, свобод та інтересів (згідно змісту його позовних вимог), є 09.10.2015 року, тобто на момент подання позову минуло більше трьох місяців.

Посилання ОСОБА_4 на вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 06.03.2008 року, зокрема щодо визначення строків звернення до адміністративного суду (п. 13) на думку відповідача є помилковими, у зв'язку з тим, що у 2008 році діяла інша редакція ст. 99 КАС України. Внесення змін до цієї статті (щодо місячного строку звернення до адміністративного суду) здійснено 07.07.2010 року у зв'язку із прийняттям ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». У вказаній редакції (від 07.07.2010 року) ст. 99 КАС України існувала під час виникнення спірних правовідносин.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Заслухавши думку представників сторін, розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов до висновку про його задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є оскарження наказу управління служби безпеки України у Луганській області від 05.10.2015 № 11-ос про накладення дисциплінарного стягнення, з яким, як стверджує позивач, його було ознайомлено 09.10.2015.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».

Статтею 1 Закону № 3723-XII встановлено, що державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно з вимогами ст.9 Закону № 3723-XII правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», якщо інше не передбачено законами України.

Правове становище осіб, що проходять службу в органах Служби безпеки України визначено Законом України «Про Службу безпеки України».

Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України (ч.1 ст.1 Закону України «Про Службу безпеки України»).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 начальник 1 сектору Сєвєродонецького міського відділу підполковник проходить публічну службу в органах Служби безпеки України, що не заперечують сторони по справі.

Відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону України «Про службу безпеки України» умови і порядок виконання своїх обов'язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Військовослужбовці Служби безпеки України мають право на носіння військової форми одягу із знаками розрізнення, зразки яких затверджуються відповідно до Закону України "Про військовий обовязок і військову службу". Військовослужбовцям Служби безпеки України видається службове посвідчення, зразок якого затверджується Головою Служби безпеки України.

Використання військових звань, відзнак, форми одягу і службового посвідчення військовослужбовців Служби безпеки України іншими особами тягне за собою встановлену законодавством відповідальність.

Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, регулюються законодавством України про працю.

ОСОБА_3 є військовослужбовцем служби безпеки України, а не працівником за трудовим договором.

На позивача, як на військовослужбовця, розповсюджується норми Закону України «Про службу безпеки України», Указ Президента України Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Дисциплінарний статут Збройних сил України.

На підставі зазначеного норми трудового законодавства до викладених правовідносин не застосовуються, відповідно рахувати строк на звернення до суду за ст.233 КЗпП України є не прийнятним.

Відповідно до ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних сил України вбачається, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, при обчисленні строку звернення до адміністративного суду, слід застосовувати положення ч.3 ст.99 КАС України.

Враховуючи зміст адміністративного позову, позивачу про своє порушене право стало відомо 09 жовтня 2015 року, тобто перебіг строку звернення до адміністративного суду з даним позовом розпочався з наступного дня, а саме з 10 жовтня 2015.

Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду 13 січня 2016 року, тобто після спливу місячного строку на звернення до адміністративного суду, встановленого ч.3 ст.99 КАС України.

Частинами 1, 3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Позивачем у позовній заяві та представником позивача у судовому засіданні не зазначено причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б суд міг визнати поважними.

Згідно із п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до управління служби безпеки України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому проваджені або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Роз'яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 лютого 2016 року.

СуддяОСОБА_5