Справа № 2-а-6614/11
Суддя: Медвідь Н. О.
Дата ухвалення: 2011-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6614/11
Провадження № 2-а/1015/7010/11
ПОСТАНОВА

іменем України

22.12.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішень суб»єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішень суб»єкта владних повноважень, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 19.03.2010 нею придбано у ОСОБА_3 12/25 частин житлового будинку з відповідною частиною належних до нього будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В попередньому договорі від 25.11.2009 та договорі від 26.02.2010 про внесення змін до попереднього договору від 25.11.2009 із ОСОБА_4 про наміри купівлі нерухомості зазначалося, що він зобов'язується одержати державний акт про право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, та домовились укласти в майбутньому договір купівлі-продажу нерухомості та приватизованої земельної ділянки, але в ході підготовки документів вияснилося, що він вже використав право безоплатної приватизації земельної ділянки. Так як завдаток за будинок ОСОБА_4 було витрачено і він не в змозі був його повернути, з метою уникнення судових спорів було придбано у ОСОБА_3 лише нерухомість.

В п. 15 договору купівлі-продажу від 19.03.2010 зазначено, що згідно з довідкою, виданою Виконкомом ОСОБА_2 селищної ради від 17.03.2010 за № 99, земельна ділянка площею 0,12 га, на якій розташований житловий будинок, не приватизована.

У довідці від 17.03.2010 за № 99 вказано, що ОСОБА_3 прописаний та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, і має земельну ділянку площею 0,12 га, яка не приватизована. Вказана довідка видана на підставі рішення № 528 від 04 березня 2010 року 39 сесії 5 скликання ОСОБА_2 селищної ради щодо надання ОСОБА_3 дозволу на присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку площею 0,12 га згідно кадастрового плану, яка розташована в АДРЕСА_2.

В березні 2010 року вона подала до ОСОБА_2 селищної ради заяву щодо закріплення за нею та надання дозволу на приватизацію земельної ділянці площею 0,12 га, на якій розташована придбана 12/25 частин житлового будинку.

У відповідь на заяву вона отримала рішення комісії з питань регулюванні земельних відносин ОСОБА_2 селищної ради від 23.04.2010, в якому зазначено, що їй для вирішення даного питання необхідно представити матеріали про винесення меж в натуру на місцевості згідно кадастрового плану та погодити межі з співвласниками житлового будинку та з сусідніми землекористувачами.

Вказані вимоги були нею виконані, до селищної ради надані копії кадастрового плану від 03.09.2010 та акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки з співвласниками житлового будинку та з сусідніми землекористувачами в натурі від 06.09.2010.

27.01.2011 на розгляд сесії ОСОБА_2 селищної ради винесено питання про розгляд її заяви про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га., але рішення про надання такого дозволу не було прийняте, головою земельної комісії вказано, що нею самовільно перебудовано гараж, який виходить за межі землекористування і це може мати відношення для прийняття рішення.

Також зазначає, що Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради № 165 від 15.07.2010 надано дозвіл на узаконення перебудованого гаражу, який 26.07.2010 зареєстрований бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинського району.

Нещодавно їй стало відомо, що ОСОБА_2 селищною радою прийняті рішення, № 119 «Про скасування рішення № 528 від 04.03.2010 39 сесії 5

скликання», в якому селищна рада вирішила: скасувати неправомірно прийняте

рішення № 528 39 сесії 5 скликання від 04.03.2010 «Про надання дозволу гр.

ОСОБА_3 на присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку

загальною площею 0,12 га, яка розташована за адресою: смт. Чабани по вул.

Кірова, 11, кв. 2», оскільки воно не відповідає рішенню № 88/3 від 24.07.1998 в

якому за ним закріплено земельну ділянку площею

0,065 га.; рішення № 122 «Про скасування рішення № 165 від 15.07.2010

виконавчого комітету», в якому селищна рада вирішила: скасувати неправомірно

прийняте рішення № 165 від 15.07.2010 виконавчого комітету ОСОБА_2

селищної ради щодо надання дозволу гр. ОСОБА_1 на введення до складу

будинковолодіння самовільно побудованого гаража за адресою: смт. Чабани по

вул. Кірова, 11, в зв'язку з тим, що вищевказана будівля знаходиться на земельній

ділянці загального користування (проїзд).

Вважає вказані вище рішення ОСОБА_2 селищної ради від 14.07.2011 № 119 та № 122 протиправними, незаконними, необгрунтованими, та такими, що порушують її особисті права та захищені законом інтереси, якими позбавлено її права на користування та у майбутньому приватизацію раніше закріпленої за домоволодінням земельної ділянки загальною площею 0,12 га,.

Тому просила визнати незаконним та скасувати рішення № 119 від 14.07.2011 8 сесії VI скликання ОСОБА_2 селищної ради Києво-Святошинського paйону Київської області «Про скасування рішення № 528 від 04.03.2010 39 сесії скликання» . Визнати незаконним та скасувати рішення № 122 від 14.07.2011 8 сесії VI скликання ОСОБА_2 селищної ради Києво-Святошинського району Київської області «Про скасування рішення № 165 від 15.07.2010 виконавчі комітету».

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Києво-Святошинського району Київської області позов не визнала, та зазначила, що на заяву від 11.03.2011 року позивачки до ОСОБА_2 селищної ради про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 було прийняте рішення № 110 7 сесії 6 скликання від 02 червня 2011 року про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, тому позивачка безпідставно звинувачує селищну раду в ненадані відповіді на її заяву, більш того що по цій заяві було прийняте рішення № 110 від 02 червня 2011 року.

Посилаючись на Закон України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», просила в позові відмовити..

Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19.03.2010 позивачкою придбано у ОСОБА_3 12/25 частин житлового будинку з відповідною частиною належних до нього будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Дійсно в п. 15 договору купівлі-продажу від 19.03.2010 зазначено, що згідно з довідкою, виданою Виконкомом ОСОБА_2 селищної ради від 17.03.2010 за № 99, земельна ділянка площею 0,12 га, на якій розташований житловий будинок, не приватизована. Довідка видана на підставі рішення № 528 від 04 березня 2010 року 39 сесії 5 скликання ОСОБА_2 селищної ради щодо надання ОСОБА_5 дозволу на присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку площею 0,12 га згідно кадастрового плану.

Доводи позивачки що відповідачем допущена бездіяльність щодо вирішення питання про закріплення за нею та надання дозволу на приватизацію земельної ділянці площею 0,12 га, не відповідають дійсності та спростовується рішенням № 110 7 сесії 6 скликання від 02 червня 2011 року про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га, що розташована за адресою смт. Чабани, вулиця Кірова, 11 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Також рішенням № 119 «Про скасування рішення № 528 від 04.03.2010 39 сесії 5 скликання», скасоване неправомірно прийняте рішення № 528 39 сесії 5 скликання від 04.03.2010 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку загальною площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4», оскільки воно не відповідає рішенню № 88/3 від 24.07.1998,згідно з яким за ОСОБА_4 закріплено земельну ділянку загальною площею 0,065 га.; яке до даного часу не скасоване .

Рішенням № 122 «Про скасування рішення № 165 від 15.07.2010

виконавчого комітету», скасоване неправомірно

прийняте рішення № 165 від 15.07.2010 виконавчого комітету ОСОБА_2

селищної ради щодо надання дозволу гр. ОСОБА_1 на введення до складу

будинковолодіння самовільно побудованого гаража за адресою: смт. Чабани по

вул. Кірова, 11, в зв'язку з тим, що вищевказана будівля знаходиться на земельній

ділянці загального користування (проїзд), що суд вважає правомірним..

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», дія цього закону поширюється на суспільні відносини, пов'язані з викупом земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для забезпечення суспільних потреб чи пов'язані з примусовим відчуженням зазначених об'єктів нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності, якщо такі потреби не можуть бути забезпечені шляхом використання земель державної чи комунальної власності.

Примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, може бути засноване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості на підставі та в порядку, встановлених законом.

Викуп земельних для суспільних потреб, примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності здійснюється як виняток з дотриманням вимог екологічної безпеки, із забезпеченням подальшого раціонального використання земельних ділянок, у разі якщо об'єкти, визначені у статтях 8 і 9 цього Закону, можна розмістити виключно на земельних ділянках, що відчужуються, або якщо розміщення таких об'єктів на інших земельних ділянках безпосередньо завдасть значних матеріальних збитків або спричинить негативні екологічні наслідки відповідній територіальній громаді, суспільству або державі в цілому згідно статті 4 вищевказаного закону.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Отже, саме власнику землі, права якого здійснює ОСОБА_2 селищна рада належать повноваження щодо усунення порушень його прав на землю у порядку, передбаченому ст.212 Земельного кодексу України.

Оскільки позивачка не має повноважень як власника чи землекористувача земельної ділянки, то й відсутні права , які підлягають захисту.

За правилами ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням , дією, чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права , свободи, або інтереси..

Як свідчать матеріали справи, а також твердження представника позивача, ним не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для задоволення її вимог

Позивачем не вказано, підстав позову, а саме - які саме права позивача були порушені в зв'язку із винесенням оспорюваних рішень , землекористувача або власника, позивач не має правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Тобто, враховуючи положення ЗК України щодо набуття фізичними особами права власності або користування земельною ділянкою, право на спірну земельну ділянку в позивача відсутнє, а тому відсутній факт порушення таких прав позивача.

Як на єдиний доказ вимог позивачки , її представник посилається на договір купівлі-продажу частини будинку позивачкою, де зазначено, що згідно з довідкою, наданою відповідачем № 99 від 17.03.2010 року площа земельної ділянки 0, 12 га , що не дає підстави для захисту прав в судовому порядку як власника цієї земельної ділянки, або користувача такої площі земельної ділянки, оскільки довідка не є правовстановлюючим документом.

Згідно ст.. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селиш, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

За правилами ст.. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками їз земель комунальної або державної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень .

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Ст. 125 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач не набула такого права, яке можна захистити в судовому порядку.

Суд вважає, що у діях відповідача відсутні протиправність дій , та причинний зв»язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 22 листопада 2010 року № 3-27гс10 обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність в особи, що ї використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність в неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки, тому відповідач правомірно скасував рішення № 165 від 15.07.2010 року щодо надання дозволу позивачки на введення до складу будинковолодіння самовільно побудованого гаража, в зв»язку з тим, що ця будівля знаходиться на земельній ділянці загального користування (проїзд).

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин посилання представника позивачки на договір купівлі-продажу частини будинку а також на довідку ОСОБА_2 сселищкної ради де зазначено розмір земельної ділянки 0,12 га не спростовують даних, які і містяться у вищезазначених рішеннях, а також оспорюваних.

Те, що за будинковолодінням частину якого придбала позивачка , рахувалась земельна ділянкою площею 0,065 га підтверджується рішенням ОСОБА_2 селищної ради № 88/3 від 24.07.98 року .

Ст. 120 Земельного кодекс України (в редакції від 5 листопада 2009 року № 1702-VІ), передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), тому підстави для задоволення позовних вимог позивачки відсутні.

Зважаючи на відсутність беззаперечних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку, встановлюється наявність або відсутність суспільного діяння, винність та протизаконність відповідача вчиненні ним неправомірних дій відносно позивачки, які мають значення для правильного вирішення справи, не доведені за їх недостатністю.

Представник позивачки не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог , не надав докази в обґрунтування цих вимог, не спростували тих обставин на які посилалася представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень.

Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст.ст. 16, 17, 94, 99, 104, 107, 160 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішень суб»єкта владних повноважень, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: