Справа № 2-а-2906/10
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2012-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Козаченка Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївськоїобласті про захист соціальних прав шляхом визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України (далі-УПФ) в м. Первомайську про захист своїх прав шляхом визнання дій відповідача неправомірними, та зобов'язання його нарахувати та виплатити на її користь як дитині війні щомісячної державної соціальної допомоги за період шести місяців строку позовної давності, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також зобовязати надалі виплачувати дане підвищення.

В обгрунтування своїх вимог позивачка в позові зазначала, що є дитиною війни, якій відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2006 року призначено соціальну допомогу в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Але відповідач не ) проводив нарахування та не виплачував протягом 2008-2010 років цю соціальну допомогу в повному розмірі, передбачену статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» через зміни до статті 6 цього Закону, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Посилаючись на те, що після прийняття 22 травня 2008 року Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційним положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким було змінено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідач, не призначив та не виплачував в повному об'ємі їй зазначену соціальну допомогу у розмірі, передбаченому цим Законом, просила позов задовольнити.

В судове засідання позивачка не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов вона просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи І був повідомлений належним чином, надав суду листа, в якому просив розгляд справи проводити без його участі через зайнятість в інших судових процесах. Окрім цього з листом надійшло письмове заперечення про невизнання позову та прохання повністю відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Закон України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-1V від 18 листопада 2004 року (далі - Закон № 2195) передбачає лише 30 % підвищення до пенсії, але розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати дане підвищення, цим Законом не передбачено і до цього часу воно законодавчо не врегульовано. 22 травня 2008 року Конституційний Суд України прийняв рішення про визнання неконституційними положень Закону України «Про бюджет на 2008 рік» щодо змін до статті 6 Закону № 2195. Але після цього зміни до законодавства, які б передбачали механізм обчислення розміру підвищення до пенсії дітям війни виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, внесено не було, як не було і внесено змін щодо збільшення коштів на ці цілі з Державного Бюджету України. Передбачене статтею 28 Закону України «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року поняття мінімальної пенсії за віком застосовується виключно для визначення пенсії, призначеної за цим Законом і не може застосовуватися до інших нормативних актів, в тому числі і до Закону № 2195. Це не дало можливості забезпечити право на нарахування підвищення до пенсії дітям війни.

Також зазначав, що статтею 41 Закону України «Про державний бюджет України на 200І рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-ІУ від 28 грудня 2007 рок; були внесені зміни до Закону № 2195, згідно яким дітям війни (крім тих на яких поширюється ді Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або ( щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуєтьс: замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війні (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність). Це підвищенні виплачувалося позивачці з 1 січня 2008 року щомісячно. За відсутності законодавчеє! регулювання га визначення мінімальної пенсії за віком, з якої повинно обчислюватися підвищена до пенсії дітям війни, відповідач вважає, що діяв правомірно і в задоволенні позову повинно буті відмолено. Окрім цього, відповідач також просить відмовити в задоволенні позову в звязку відсутністю бюджетного фінансування для здійснення подібних виплат, оскільки вони можут бути здійснені згідно Закону тільки з коштів Державного бюджету.

Згідно відповідної ухвали розгляд справи був проведений в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Прийнятий 18 листопада 2004 року Верховною Радою України Закон № 2195. який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державні соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадяниної України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 рокії

Позивачка, згідно свого паспорту, народилася 24 грудня 1940 року, тобто станом на вересня 1945 року їй було 4 роки і відповідно до статті 1 Закону № 2195 вона є дитиною війні Вона отримує пенсію за віком від УПФ в м. Первомайську.

Статтею 6 Закону України № 2195 передбачено, що дітям війни пенсії або щомісяч довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенс підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

В той же час, УПФ в м. Первомайську не проводило нарахування даного підвищення повному обємі в 2008-2010 роках, через те, що згідно статті 41 Закону України «Про держави бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-1 прийнятого Верховною Радою України 28 грудня 2007 року, стаття 6 Закону № 2195 викладалась такій редакції: «дітям війни» (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про ста ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошової утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачуєтьс] підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які маю право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвиїцен провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року по справі №10рп/2009 визнані неконституційними положення статті 41 Закону України «Про державний бюджет Україн на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін ді статті 6 Закону №2195.

Рішення Конституційного Суду України у зазначеній справі має преюдиціальне значені для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, виникли внаслідок дій положень статей вказаних законів, що визнані неконституційними. Рішені Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточним не може бути оскаржене.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або її окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалені Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із рішення Конституційного Суду України УПФ в м. Первомайську з 22 траві 2008 року повинно було зробити перерахунок та виплачувати позивачці в повному обєі підвищення до пенсії згідно статті Закону №2195.

механізму обчислення та виплати підвищення до пенсії, відповідно до Закону № 2195, суд вважає необ хідними, з таких підстав.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно частин 3 і 4 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до статті 6 Закону № 2195 дітям війни пенсії підвищуються на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати підвищення, цим Законом не передбачено. Пунктом 3 Прикінцевих положень цього Закону України Кабінету /Міністрів України доручено подати до Верховної Ради пропозиції щодо приведення законодавчих актів та свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на це суд не погоджується з доводами відповідача про те, що, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 зазначеного Закону, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність Ггакої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої статтею 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону № 2195.

Тому вимоги позивачки щодо нарахування та виплати їй як дитині війни підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в межах шестимісячного строку позовної іавності, є обґрунтованими.

Відповідач в запереченнях вказує про відсутність законодавчого врегулювання щодо ргану, який повинен зробити нарахування та виплату підвищення громадянам України, які мають гатус дітей війни. Але суд не може з цим погодитися і вважає їх безпідставними, тому що Іенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, атвердженого Указом Президента України від 1 березня 2002 року за №121/2001, і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку юго територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне Іенсійне страхування' рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними іравліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, тобто в даному іпадку обовязок здійснити нарахування та виплату підвищення позивачу до пенсії в 30 % розміру мінімальної пенсії за віком покладено на УПФ в м. Первомайську - за місцем її роживання.

Для захисту порушених прав позивачки суд вважає необхідним зобовязати УПФ в Первомайську Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного двищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 10 червня по 10 удня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», врахувавши при ому суми вже виплаченого їй частини підвищення.

Оскільки суд розглядає та вирішує спір на підставі законів та інших нормативних актів, які ли в минулому або діють в даний час, і не може покладати зобовязання про вчинення дій на йбутнє за відсутності достовірно відомого їх законодавчого регулювання, тому в задоволенні лог про зобовязання виплачувати в подальшому підвищення до пенсії дітям війни слід мовити.

Щодо посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування для здійснення бхідних доплат дітям війни суд відзначає наступне.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2195 підвищення до пенсії, як державна соціальна виплата, лачується за рахунок коштів Державного бюджету України на відміну від пенсії, яка начується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і заперечення відповідача щодо

відсутності бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивачів є необгрунтованим, оск невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей для виї не є підставою для виправдання. Бездіяльність щодо забезпечення права позивачки на нарахуі підвищення до пенсії дитині війни, передбаченого статтею 6 Закону № 2195 з підстав відсут бюджетного фінансування є порушенням, яке створило для неї ситуацію непевності стос реалізації нею свого конституційного права.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації пр свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить по Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Саsе 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою. Якщо держава чи орган публічної і схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про змі такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підставг виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи орг публічної влади своїх обов'язків.

Тому, доводи відповідача про відсутність законодавчого врегулювання про виділег Державного бюджету України коштів для виплати дітям війни підвищення до пенсії в розмірі мінімальної пенсії за віком не можуть бути підставою для невиконання вимог законів.

Відповідно до статті 6 Закону № 2195 дітям війни повинно нараховуватися підвищень пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, а не соціальна допомога, до того ж суд не ві перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, на покладено такі повноваження, в даному випадку - УПФ України в м. ГІервомайську.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документа підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місце бюджету, якщо стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова оо Якщо позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються і відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївс області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 підвиьці до пенсії дітям війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївс області здійснити нарахування та виплатити в повному обємі ОСОБА_1 дитині війни щомісячне підвищення до пенсії за період з 10 червня по 10 грудня 2010 рої розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком у відповідності до статті 6 Закону України « соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне соціальне страхування врахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 поне нею судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 (одної) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена нгї Одеський апеляційний адміністративний суд через Первомайський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її оголошення.

Суддя