Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/9992/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 по справі № 2а-10701/12/2070

за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Елласт»

до Державної податкової служби України

до Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року Товариством до суду заявлений позов про визнання протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації податкових накладних та зобов'язання зареєструвати їх у Єдиному реєстрі податкових накладних; визнання протиправними та скасування рішень Державної податкової інспекції від 31.05.2012 № 4795/10/15-319 та від 06.06.2012 № 5131/10/15-319; визнання протиправними дії Державної податкової інспекції щодо невизнання уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок та зобов'язання їх визнати як податкову звітність за період з лютого по липень 2012 року.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Судові рішення обґрунтовано тим, що спірні дії та рішення контролюючих органів не обґрунтовані належними підставами, вчинені у невстановленому законом порядку та порушують права і законні інтереси позивача.

Не погодившись із судовими рішеннями, Основ'янська міжрайонна державна податкова інспекція м. Харкова Харківської області Державної податкової служби до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким Товариству у задоволенні позову відмовити.

Державна податкова служба України підтримала вимоги касаційної скарги Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби шляхом подачі заяви про приєднання до касаційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 02.04.2012 по 31.07.2012 позивачем видано податкові накладні в межах здійснюваних господарських операцій, які направлено для реєстрації у Єдиний реєстр податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України, проте у реєстрації вказаних накладних Державною податковою службою України відмовлено.

Товариством засобами електронного зв'язку, направлено до Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова податкову звітність з ПДВ та податкового кредиту за лютий-серпень 2012 року, зокрема, податкові накладні, декларації з ПДВ із розшифровками податкових зобов'язань підприємства, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних, уточнені розрахунки до декларацій, проте податковим органом було присвоєно статус «не визнано як податкова звітність» зазначеним документам позивача, з огляду на те, що місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що надіслано на адресу позивача відповідні квитанції.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно положень п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до Державної податкової адміністрації України є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше двадцяти календарних днів, наступних за датою їх виписки.

Пунктом « ґ» ст. 201.1. Податкового Кодексу України встановлено такій обов'язковий реквізит для заповнення податкової накладної , як місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Відповідно до ст. 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2912.2010 № 1246 причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється ст. 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 49.8 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Як передбачено п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Відповідно до п.49.15 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п. 48.3 і 48.4 ст. 48 цього Кодексу та надсилання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

А, відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Отже, виправлення допущених помилок може бути здійснене одним з способів: або шляхом подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації у встановленій формі, або шляхом відображення уточнюючих показників у складі податкової декларації за будь-кий наступний податковий період.

Згідно п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що як на момент виписки податкових накладних та подання звітності до контролюючого органу місцезнаходженням позивача згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є м.Харків, вул. Сидоренківська, 58.

Судами також встановлено, що позивачем у поданій до контролюючого органу податковій звітності, зокрема, в деклараціях, в розрахунках податку, в уточнених розрахунках, в податкових накладних вказано за адресу: м.Харків, вул. Сидоренківська, 58, що відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже позивачем при поданні відповідної звітності дотримано вимог ст. 48 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та фактичні обстави, яки стали підставою для невизнання державним податковим органом поданої позивачем звітності як податкової, суди правомірно задовольнили позовні вимоги Товариства .

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 по справі № 2а-10701/12/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко