Справа № 285/4252/15-а
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/3160/15-а>

провадження в справі 2-а/0285/153/15

10 лютого 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………..ОСОБА_1

при секретарі……………….Гром Л.В.

з участю:

ОСОБА_2

представника ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5

до старшого державного виконавця відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_6

про оскарження виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2015 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови державного виконавця від 21.10.2015 року про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. за невиконання без поважних причин вимог державного виконавця, а саме за те, що він не встановив порядок користування квартирою № 50 у буд. № 31 по вул. Шевченка в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі - Квартира).

Позивач вважає дану постанову безпідставною та просить суд її скасувати, оскільки рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 05.06.2015 року (далі Рішення) було встановлено порядок користування Квартирою, проте стосовно нього не зазначено жодних вимог, які б зобовязували б його вчинити певні дії на чиюсь користь, а відтак посилання державного виконавця на ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) про те, що ним не виконано у встановлений строк рішення суду є протиправними.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просив задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити та надала письмове заперечення на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відповідача перебуває виконавчий лист, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 31.03.2015 року, щодо встановлення порядку користування Квартирою, за яким виділено в користування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кімнати № 5, площею 11,9 кв.м. з виходом на балкон та кімнату № 7, площею 7,7 кв.м, ОСОБА_5 виділено в користування кімнату № 4, площею 17,6 кв.м. з виходом на лоджію та встановлено кімнати, які залишаються для зазначених осіб в загальному користуванні.

13.07.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48066579 по виконанню виконавчого листа № 285/4068/14-ц виданого 05.06.2015 року, яку позивач отримав 22.07.2015 року. Боржнику ОСОБА_5 надано строк для добровільного виконання рішення суду до 20.07.2015 року.

Про примусове виконання судового рішення 25.08.2015 року о 14 годині, відділ ДВС повідомив сторін виконавчого провадження листом від 17.08.2015 року за вихідним № 24913. Проте боржник ОСОБА_5 не зявився до Квартири, оскільки даний лист отримав 29.08.2015 року.

25.08.2015 року державним виконавцем було складено акт про невиконання рішення суду та відсутність боржника за місцем проживання.

21.10.2015 року державним виконавцем Загурською Ю.В. було винесено постанову ВП 48066579 про накладення на ОСОБА_5 штрафу, на підставі того, що боржник не виконав без поважних причин законні вимоги державного виконавця щодо виконання виконавчого листа.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше, ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження (ст. 75 Закону).

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Суд зауважує, що позивач був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та необхідність виконати судове рішення у добровільному порядку з 22.07.2015 року, акт про невиконання позивачем (боржником) судового рішення складено 25.08.2015 року, тобто у ОСОБА_5 було достатньо часу для виконання судового рішення або звернення до суду з заявою про роз'яснення такого судового рішення.

Є безпідставними посилання позивача на те, що він отримав повідомлення про примусове виконання судового рішення на 25.08.2015 року з запізненням на декілька днів, тобто 29.08.2015 року, оскільки позивач не виконав у встановлений державним виконавцем строк рішення, як до 29.08.2015 року, так і в послідуючому, що є безумовною підставою для застосування штрафу відповідно до вимог ст. 89 Закону.

Так само, суд відхиляє посилання позивача на те, що судове рішення є незрозумілим, а тому його не виконано з поважних причин. Відповідно до вимог закону, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця, розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Доказів на підтвердження того, що позивач звертався до суду за розясненням судового рішення не надано та не встановлено судом.

Слід відмітити, що рішення суду на даний час не виконано, що свідчить про свідоме затягування з боку позивача його виконання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем судового рішення, що відповідно до норм ч. 1 ст. 89 Закону є підставою для накладення штрафу, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови державний виконавець діяв відповідно до норм Закону і підстав для скасування постанови не вбачає, а отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до старшого державного виконавця відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_6 про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 48066579 від 21.10.2015 року про накладення штрафу в сумі 170 грн. відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча О.О. Літвин