Справа № 2-а-608/10
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-608/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Корюківка справу за позовною ватною ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС в Чернігівській області та інспектора ДПС Менського взводу ДПС ОСОБА_2 по справі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду, з цією позовною заявою в порядку адміністративного судочинства України, посилаючись на те, що постановою серії СВ № 136875 від 26 жовтня 2010 року інспектора ДПС Менського взводу ДПС ДАІ прапорщика міліції ОСОБА_2, він був визнаним винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штраф)' у розмірі 430.00 гри. 'З даною постановою позивач не згоден, вважає, що вона є незаконною, підлягає скасуванню. Позивач вважає, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст. 268 КПАП України.

Позивач не визнає свою вину в тому що 26 жовтня 2010 року о 14-й год. 46 хв. на 14 км автодороги Чернігів-Гремяч ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 по дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку та рухався по крайній лівій смузі руху при вільній правій смузі руху. Заперечує проти висновку інспектора, що в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Правил дорожнього руху не порушував. Інспектор ДІІС ОСОБА_2 при складанні протоколу не врахував той факт, що позивач рухався по вказаній у протоколі ділянці дороги без будь-яких порушень дорожнього руху, аварійної ситуації не скоював, швидкість руху не перевищував. На момент його зупинки він завершував маневр по обгону транспортного засобу, який рухався у крайній правій смузі, відїдаючи від нього на безпечну відстань. В подальшому мав на меті зробити інший маневр - зайняти праву смугу руху. При цьому на даній ділянці дороги приблизно через 20 метрів дорога вже має по одній смузі руху в о. тому напрямку, Позивач прийняв рішення не змінювати зайвий раз розташування керованого ним транспортного засобу, що не входить у протиріччя з жодним пунктом ГІДР, а тим більше з п.11.5. Таким чином ПДР не порушував, небезпеки для інших учасників дорожнього руху не створював, а рухався на дорозі з урахуванням перешкод на шляху. Факт порушення правил дорожнього руху нібито зафіксовано відеокамерою, про що інспектором ДПС ОСОБА_2 зроблено запис до протоколу. Але ні відеокамера, ні запис правопорушення позивачу не були продемонстровані. Він не зміг дати своїх пояснені, до протоколу не зміг скористатися послугами адвоката. За таких обставин позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та просить визнати дії інспектора ДПС Менського взводу ДПС ДАІ прапорщика міліції про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, та скасувати дану постанову.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки в суд не повідомив, своєчасно та в установленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи в суді.

Представник відповідача УДАЇ УМВС України в Чернігівській області, в судове засідання не з»явився, про поважні причини неявки в суд не повідомив, своєчасно та в установленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи в суді.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, за наступних підстав. По справі встановлено, що постановою серії СВ № 136875 від 26 жовтня 2010 року інспектора ДПС Менською взводу ДГІС ДАІ прапорщика міліції ОСОБА_2, позивач був визнаним винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого н.2 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 430,00 грн. З даною постановою позивач не згоден, вважає, що вона є незаконною, підлягає скасуванню.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлено, що справи за адміністративні правопорушення, в тому числі й порушення правил дорожнього руху, передбачені частинами 1 і 2 ст.122 КУпАП, мають право розглядати працівники ДАІ МВС України, які мають спеціальні звання.

З пояснень в протоколі вбачається, що особою відносно якої складено протокол, зазначено, що він не згоден, що скоїв вказане правопорушення, але працівник ДАІ проігнорував даний факт. В постанові не зазначено, чому обставини на які посилався позивач не взяті до уваги. Судом враховано, що на даний час відсутня будь-яка можливість здобути інші докази по справі, тому вважає що повернення справи на доопрацювання не доцільне.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач у судові засідання не з'явився і не надав доказів,' які підтверджують правомірність винесеної постанови.

На даний час з рахуванням часу вчинення правопорушення та закінченням строків суд вважає недоцільним направлення справи на доопрацювання, крім того на час розгляду справи в суді втрачена будь-яка можливість доповнити матеріали адміністративної справи доказами по справі.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 62 ч. З КУ - усі сумніви , щодо доведеності вини особи тлумачаться на ц користь. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Таким чином, суд, дослідивши всі надані позивачем матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення СВ1 № 048098 та постанову СВ № 136875 від 26 жовтня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення та постанова по справі про адміністративне правопорушення винесені в межах компетенції, але з порушенням вимог ст. ст. 14і, 33, 254 - 255, 258, 268, 278 - 280 КУпАП і відповідно до ч. З ст. 2, ст. 162 КАС України є протиправними в частині винесення постанови про накладення стягнення та підлягає скасуванню, як така, що винесена не на підставі і не у порядку, що передбачені законом, а також необґрунтовано.

За таких обставин, аналізуючи в сукупності вищенаведене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, тому приходить до висновку, що скоєне позивачем правопорушення є незначним, скоєне вперше, від правопорушення не настало тяжких наслідків, скоєно не навмисно, позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильскої катастрофи, кат. 4, тому провадження в справі слід закрити по малозначності, обмежитись, щодо порушника (позивача) усним зауваженням.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.141, 33, ч. 1 ст. 122, 247, 268, 278-280, 289, 293 КУпАП, ст.ст. З, 6, ч. 2 ст.18, 87, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСГАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС в Чернігівській області та інспектора ДПС Менського взводу ДПС ОСОБА_2 по справі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративної стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову СВ №136875 від 26 жовтня Зо і о року інспектора ДПС Менського взводу ДПС ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 гривень відносно ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 1.22 ч.2 КпАП України, та враховуючи, що правопорушення - незначне, провадження в його справі закрити по малозначності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

В решті позову відмовити.

Звільнити сторони від сплати державного мита відповідно до законодавства і ці витрат віднести за рахунок держави.

Копії постанови направити сторонам.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Корх О.І.