Справа № 826/18262/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2016 року № 826/18262/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомприватного акціонерного товариства «ВСК Іншуранс груп»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось приватне акціонерне товариство «ВСК Іншуранс груп» (далі - позивач, ПрАТ «ВСК Іншуранс груп») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2015 № 178/2655-22-87.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення слугували висновки податкового органу про заниження позивачем доходу від реалізації цінних паперів, оскільки ціна, за якою реалізовані цінні папери, не відповідає їх номінальній вартості та звичайній ціні, яка у відповідності до ст.39 ПК України повинна збігатися з договірною ціною.

Натомість позивач зазначає, що спірні цінні папери (акції) були реалізовані позивачем за ринковою (обґрунтованою) на момент їх реалізації ціною, а відтак, враховуючи відсутність у законодавстві ототожнення звичайної ціни акцій та їх номінальної вартості, позивач вважає правомірним формування ним доходу від реалізації цінних паперів, у зв'язку з чим не вбачає підстав для прийняття оскаржуваного рішення та просить його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч 4 ст. 122 КАС України, судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «ВСК Іншуранс груп» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, про що складено Акт перевірки від 29.05.2015 №75/26-55-22-07/35689942 (далі-Акт перевірки).

При перевірці встановлено, що між ПрАТ «ВСК Іншуранс груп» (Продавець) та громадянином України ОСОБА_1 (Покупець), в інтересах та від імені якого на підставі договору доручення №БД-1202/140 від 28.02.2012 діє (Повірений) ПрАТ «Альтера Фінанс» (ліцензія ДКЦПФР на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку, брокерської діяльності серія АГ №579905 від 14.09.2011), був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ-1202/141 від 28.02.2012.

Відповідно до умов вказаного Договору Продавець зобов'язувався передати цінні папери у власність Покупцю, а Покупець зобов'язувався прийняти їх і сплатити вартість цінних паперів у розмірі та в порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом 3.1 Договору передбачалося, що загальна сума Договору складає 600 000грн.

Зокрема, продажу підлягали такі цінні папери: вид ЦП, форма випуску - акція проста іменна; форма існування - бездокументарна; емітент ЦП - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», код ЄДРПОУ - 31650052; номінальна вартість одного ЦП - 10,00 грн.; кількість ЦП - 600 000 штук; загальна вартість ЦП - 600 000 грн.

21 березня 2012 року сторони договору підписали Акт прийому-передачі цінних паперів, відповідно до якого ПрАТ «ВСК Іншуранс груп» (Продавець) передав, а ОСОБА_1 ( Покупець) прийняв вищеперераховані прості іменні акції в кількості 600 000 штук.

Також 23 березня 2012 року сторонами підписано акт про виконаних зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ-1202/141 від 28.02.2012.

В Акті перевірки вказується, що на рахунок ПрАТ «ВСК Іншуранс груп» було зараховано 600 000 грн., сплачених ОСОБА_1 на виконання умов вказаного договору.

Поряд з цим в Акті перевірки встановлено, що вказані акції було придбано ПрАТ «ВСК Іншуранс груп» в грудні 2007 року у фізичної особи ОСОБА_2 відповідно до договору №6 від 17.12.2007, а саме пакет акцій у кількості 600 000 штук було придбано за 6 000 000 грн., номінальною вартістю однієї акції - 10 грн.

Таким чином, як вказується ДПІ, придбання даних акцій в кількості 600 000 шт. відбувалось по ціні 10 грн. за 1шт. (тобто по номінальній ціні), а реалізація даної кількості акцій здійснювалась по ціні 1грн. за 1шт., різниця складає 5 400 000 грн., а відтак, за висновком ДПІ, при визначені звичайної (ринкової) ціни дані операції призвели до заниження позивачем об'єкта оподаткування по операціям з цінними паперами в сумі 5 400 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, ДПІ прийшла до висновку, що в порушення п.39.1 ст.39, абз.5 п.153.8 ст.158 ПК України позивачем занижено доходи від реалізації цінних паперів на загальну суму 5 400 000 грн., в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2 квартал 2012 року на загальну суму 1 134 000 грн.

На підставі зазначених висновків Акту перевірки ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 №178/2655-22-87, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на 1 134 000 грн. за основним платежем та на 283 500 грн. за штрафними санкціями.

Вирішуючи у зв'язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно, рішення суб'єкта владних повноважень має відповідати наведеним вище критеріям та, у разі невідповідності хоча б одному з них, рішення суб'єкта владних повноважень визнається судом протиправним.

В даному випадку, по суті підставою для прийняття оскаржуваного рішення стали висновки ДПІ про порушення позивачем п.39.1 ст.39 ПК України, а саме здійснення у 2012 році реалізації цінних паперів за цінами нижчими ніж звичайні ціни, що, за висновком ДПІ, призвело до заниження позивачем доходу, який вираховується при визначені об'єкта оподаткування по операціям з цінними паперами (ст.158 ПК України).

Разом з тим суд зазначає, що згідно пункту 1 Розділу XIX «Прикінцеві положення» ПК України стаття 39 ПК України набрала чинності лише з 1 січня 2013 року, тобто на момент виникнення спірних відносин (здійснення позивачем реалізації цінних паперів у 2012 році) вказана норма ПК України ще не набрала чинності, а відтак, враховуючи приписи статті 58 Конституції України, її положення не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, які існували до набрання нею чинності.

За таких обставин, висновки ДПІ щодо порушення позивачем ст.39 ПК України, тобто порушення положень неіснуючої на момент виникнення спірних відносин норми, є безпідставними, а відтак суд приходить до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення, яке прийнято на підставі таких висновків та за порушення вказаної норми, критеріям оцінювання правомірності рішень суб'єктів владних повноважень, встановлених ч.3 статті 2 КАС України, та вже з цих підстав оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасування, як незаконне.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що до вступу в дію статті 39 ПК України застосовувався пункт 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", положення якого, однак, залишені поза увагою відповідачем.

Водночас, здійснюючи правовий аналіз спірних відносин щодо реалізації позивачем цінних паперів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, порядок оподаткування операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами на час виникнення спірних відносин (2012 рік) було врегульовано пунктом 153.8 ст. 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Зокрема, абз. 1 п. 153.8 ст. 153 ПК України визначалося, що під терміном "доходи" слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну, викупу емітентом, погашення або інших способів відчуження цінних паперів або інших, ніж цінні папери, корпоративних прав, а також вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном, викупом емітентом, погашенням або відчуженням.

Порядок визначення доходів та їх склад встановлювався статтею 135 ПК України.

У відповідності до пунктом 135.1 вказаної статті доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Інші доходи включають, зокрема, доходи, визначені відповідно до статей 146, 147, 153 і 155 - 161 цього Кодексу (п/п 135.5.11. п. 135.5 ст. 135 ПК України). Тобто до інших доходів включаються також, окрім іншого, доходи, отримані по операціям з торгівлі цінними паперами.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п/п 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п/п 14.1.244. вказаної статті до товарів відносяться матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Підпункт 14.1.71. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначає, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Ринкова ж ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (п/п 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

З викладеного у сукупності вбачається, що нормами ПК України встановлюються окремі випадки, передбачені цим Кодексом, за яких при здійсненні операцій по реалізації товарів (у т.ч. цінних паперів) та подальшому обчисленню доходу за такими операціями повинні застосовуватися звичайні ціни, визначені згідно законодавства.

Такими випадками є операції із пов'язаними особами. Зокрема, п/п 153.2.1. п. 153.2. ст.153 ПК України визначено, що дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) пов'язаним особам, визначається відповідно до договірних цін, але не менших від звичайних цін на такі товари, роботи, послуги, що діяли на дату такого продажу, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

При цьому згідно п/п 14.1.159. п. 14.1 ст.14 ПК України під терміном «пов'язані особи» розуміються юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають будь-якій з наведених ознак, зокрема: юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім'ї, які здійснюють контроль за платником податку; посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин, а також члени її сім'ї; платники податку - учасники об'єднання підприємств незалежно від його виду та організаційно-правової форми, що провадять свою господарську діяльність шляхом утворення такого об'єднання.

В даному випадку, як вже встановлено вище, відносини щодо реалізації цінних паперів відбувалися між ПрАТ «ВСК Іншуранс груп» (позивачем у даній справі) та громадянином ОСОБА_1, який придбав у позивача акції. При цьому відповідачем в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано суду жодних доказів, що вказані особи належали до категорії пов'язаних осіб у розумінні п/п 14.1.159. п. 14.1 ст.14 ПК, а відтак ДПІ не доведено обставин за яких ціна при реалізації позивачем цінних паперів повинна була відповідати певним критеріям, що встановлені податковим законодавством.

При цьому відповідач помилково ототожнює звичайну ціну акцій із їх номінальною вартістю, оскільки номінальна вартість акцій пов'язана виключно з емісією цінного паперу і стосується операцій на первинному ринку цінних паперів. Позивач же є особою, яка здійснювала операції з цінними паперами на вторинному ринку (не був емітентом), а відтак їх ціна залежала від ринкової вартості (попиту та пропозиції) на той час і могла відрізнятися від номінальної їх вартості, що законодавством не заборонено.

З матеріалів справи вбачається, що укладаючи договір купівлі - продажу цінних паперів №БВ-1202/141 від 28.02.2012 сторонами було погоджено всі істотні умови договору, зокрема - ціну 1,00 грн. за один цінний папір. При цьому підстав вважати вказану ціну необґрунтованою та такою, що не відповідала рівню звичайної (ринкової) ціни на той час, у суду немає, а податковим органом не доведено зворотне.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено обставин порушення позивачем положень податкового законодавства, а відтак, виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання податкового повідомлення-рішення від 23.06.2015р. № 178/2655-22-87 протиправним та його скасування. На поверненні судового збору позивач не наполягав.

Керуючись вимогами ст.ст. 11, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватне акціонерне товариство «ВСК Іншуранс груп» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.06.2015 № 178/2655-22-87.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко