Справа № 811/623/13-а..
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року справа №811/623/13-а..

провадження № 2-ап/811/66/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Елєгін» (далі Товариство) до Олександрійською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішення від 15 лютого 2013 року, якими збільшено суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на 917076 грн. та накладено штрафні санкції 458538 грн. і з прибутку 1093363 грн. та накладено штрафні санкції 546681,50 грн.

Представники позивача підтримали вимоги заяви.

Стверджували, що від укладення договорів купівлі-продажу з ТОВ «Ілтеріс» (далі Товариство 2) та ТОВ «Ферріт-Д» (далі Товариство 3) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На їх думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включили у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договів.

Стверджували, на час перевірки не могли надати у повному обсязі первинні докумени бухгалтерського обліку, так як їх вилучив орган досудового слідства та не повернув усі.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклали Товариство з Товариством 2 та Товариством 3, не спрямовувались на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про проведення перевірок діяльності згаданих контрагентів та відсутність у Товариства на час проведення перевірки первинних документів бухгалтерського обліку.

Ухвалою суду від 21 січня 2016 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 5 а.с.133).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 23 липня 2012 року орган досудового слідства під час обшуку вилучив усі первинні документи бухгалтерського обліку Товариства (Том 6 а.с.47-57).

У протоколі обшуку не зазначено детальний опис кожного з вилучених документів.

20 серпня 2012 року орган досудового слідства повернув Товариству частину вилучених документів (Том 5 а.с.59).

У розписці про отримання документів не зазначено детальний опис кожного з одержаних документів.

У судовому засіданні представники позивача зазначили, що орган досудового слідства не повернув первинні документи бухгалтерського обліку стосовно взаємовідносин з Товариством 2 та Товариством 3.

08 лютого 2013 року податковий орган провів позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства щодо взаємовідносин з Товариством 2 за грудень 2010 року та Товариства 3 за січень та березень 2013 року (Том 1 а.с.28-55).

У висновку акту перевірки зазначено, що Товариство не надало документів бухгалтерського обліку стосовно взаємовідносин зі згаданими контрагентами.

Про це податковий орган сповістило Товариство, вказавши, що ці документи не повернув орган досудового слідства.

Керівник відповідача погодився з висновком ревізорів про відсутність доказів реальності господарських операцій Товариства з Товариством 2 та Товариством 3 і прийняв податкові повідомлення рішення від 15 лютого 2013 року, якими збільшено суми грошових зобовязань з податку на додану вартість на 917076 грн. та накладено штрафні санкції 458538 грн. і з прибутку 1093363 грн. та накладено штрафні санкції 546681,50 грн. (Том 1 а.с.11-12).

Під час судового розгляду, який триває з лютого 2013 року Товариство надало суду первинні документи бухгалтерського і податкового обліку стосовно взаємовідносин з загаданими контрагентами (Том 1 а.с.242-250, Том 2 а.с.1-256, Том 3 а.с.1-250, Том 4 а.с.1-14, Том 5 а.с.14-31).

Зокрема, видаткові та податкові накладні, докази сплати коштів та транспортування (товарно-транспортні накладні).

Документи відновлені Товариством після проведення перевірки.

На час здійснення господарських операції Товариство 2 та Товариство 3 були платниками податку на додану вартість (Том 5 а.с.32-33).

Згідно аналітичної довідки Товариства, яка ґрунтується на аналізі первинних документів, Товариство 2 та Товариство 3 реалізовували металопрокат (Том 5 а.с.38-42).

Цей металопрокат надалі використовувався у виробництві, а виготовлена продукція реалізовувалась іншим контрагентом (Том 5 а.с.84-97).

06 лютого 2012 року Лівобережною МДПІ м.Дніпропетровська проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Товариства 2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за грудень 2010 року, січень-березень 2011 року (Том 1 а.с.204-224).

21 грудня 2012 року ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Товариства 3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за червень, вересень-листопад 2011 року (Том 1 а.с.148-200).

За результатом проведення перевірок діяльності контрагентів керівники податкових органів не приймали жодних рішень негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, на час перевірки Товариство пояснило, що документи бухгалтерського податкового обліку є втраченими, оскільки не повернуті органом досудового слідства після проведення обшуку.

А тому, податковий орган відповідно до приписів пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України зобов'язаний був надати час платнику податків для відновлення документів та у зв'язку з цим перенести дату проведення перевірки.

Цих приписів податковий орган не дотримався.

Акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобовязана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції субєкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Товариства 3 податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство 2 та Товариство 3.

Отже, податковими органами враховані податкові зобовязання Товариства 2 та Товариства 3 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти про проведення перевірок згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобовязань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення та докази реалізації виготовленої продукції з придбаного металопрокату).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Товариством 2 та Товариством 3, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції від 15 лютого 2013 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Елєгін» збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість на 917076 грн. та накладено штрафні санкції 458538 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції від 15 лютого 2013 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Елєгін» збільшено суму грошових зобовязань з податку на прибуток на 1093363 грн. та накладено штрафні санкції 546681,50 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Елєгін» судові витрати в сумі 2294 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1