Справа № 2-а-952/11
Суддя: Петренко А. П.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-952/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Апостолове

26.05.2011 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді: Петренко А.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Апостолівському районі про визнання дій відповідача неправомірними, про стягнення недоодержаних сум пенсії, -

ВСТАНОВИВ: Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, просить: визнати відмову відповідача в належному перерахунку основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю згідно чинного законодавства протиправною. Зобовязати відповідача зробити відповідні донарахування основної пенсії в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за період з 01.07.2009 року згідно чинного законодавства. Зобовязати відповідача ОСОБА_2 ПФУ в Апостолівському районі виплатити різницю нарахуванні основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року. Зобовязати відповідача надалі провадити відповідні нарахування згідно чинного законодавства до змін в законодавстві. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Був визнаний інвалідом ІІІ групи. Зазначає, що має право на одержання пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком а додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю має становити 50% мінімальної пенсії за віком. Ухвалою судді Апостолівського районного суду від 14 лютого 2011, з урахуванням строків звернення до суду передбачених ст. 99,100 КАС України, відкрито скорочене провадження у справі за період з 21.07.2010 року. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на субєкта владних повноважень, тобто на відповідача, відповідач не подав до суду письмове заперечення проти позову у строк передбачений ч. 5 ст. 183-2 КАС України, тому суд вважає можливим вирішити справу на основі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розгляд справи та ухвалення судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб в справі. На підставі наявних в матеріалах справи даних, встановлено що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії - інвалідом ІІІ групи, перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про що свідчить видане йому посвідчення серії А № 442179 та посвідчення серії Б № 527450. На підставі ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам віднесеним до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, а саме інвалідам 1 групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком.; інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидодаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірах особам віднесених до категорії 2 у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком; особам, віднесеним до категорії 3- у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком; особам, віднесеним до категорії 4 у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 54 вищезазначеного Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком Так, відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч. 4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-XII, а не постанови Кабінету Міністрів України відповідно до яких здійснюється нарахування та виплата основної і додаткової пенсії позивачу, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно правового акту, який би визначав або встановлював інший розмір, немає. Виходячи з вищевикладеного, суд не бере до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст.50, 54 Закону. Згідно з ч.3 ст. 67 вказаного Закону, яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Вищезазначена норма є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки пенсія позивачу має визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком, тому відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії. Крім того, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо визначення розміру та виплати пенсій. Суд також зазначає, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі Кечко проти України Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту. Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб. Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, однак суд не може задовольнити позовну вимогу про зобовязання відповідача надалі провадити відповідні нарахування основної та додаткової пенсії до змін чинного законодавства, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та тому суд не вправі вирішувати спори на майбутнє.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАСУ України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи вище вказане, суд вважає за необхідне конкретніше сформулювати резолютивну частину постанови з метою можливості її виконання в подальшому.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 18, 90, 94, 99, 160-163, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Апостолівському районі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій за період з 21 липня 2010 року до 26 травня 2011 року в розмірі, нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофинеправомірними. Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Апостолівському районі нарахувати ОСОБА_1 державну та додаткову пенсію в розмірах відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофиз урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 21 липня 2010 року до 26 травня 2011 та виплатити позивачу нараховану державну та додаткову пенсії з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу. Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя: А.П. Петренко