Справа № 826/18423/15
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 лютого 2016 року м. Київ К/800/3375/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги представника громадянки Нігерії ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом громадянки Нігерії ОСОБА_2 до управління Державної міграційної служби України в місті Києві про надання статусу біженця,

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2015 року позов громадянки Нігерії ОСОБА_2 було задоволено. Визнано притоправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України від 30.07.2015 №440-15 про відмову у визнані біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов'язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянки Нігерії ОСОБА_2 про визнання біженцем або особою, яка потребує додактового захисту відповідно до вимог чинного законодавства України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача є обгрунтованою, а ситуація, яка склалася на Батьківщині позивача, є несприятливою і обгрунтовує доводи і пояснення, викладені в позовній заяві. Також відповідачем порушено порядок повідомлення особи про відмову у наданні статусу біженця, не надано доказів звернення до Міністерства закордонних справ України, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об' єднання громадян.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що з матеріалів особової справи позивача вбачалась відсутність у нього об'єктивної сторони критерію побоювань стати жертвою переслідувань, який є визначальним. Позивачем не надано доказів, що побоювання є реальними щодо нього особисто. Позивачем не надано доказів переслідування його особисто в країні громадянства за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи, або політичних переконань.

Також у своїй заяві-анкеті позивач вказала, що не може повернутися до Нігерії через страх за своє життя у зв'язку з тим, що там є терористична організація "Боко Харам" яка вбиває, викрадає та тероризує людей, проте, на підтвердження того, що дана організація якимось чином загрожує її родині чи їй особисто, заявниця доказів не надала, так само як і не вказала, що ця організація діє саме в місці її проживання і що існує реальна загроза її життю та здоров'ю.

Крім того, повідомлення направлено та вручено у строк, встановлений чинним законодавством України, отже порядок повідомлення особи про відмову у наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту відповідачем не порушено.

У касаційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3 не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду апеляціїної інстанції залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

В обгрунтування своєї касаційної скарги зазначає, що всупереч положенням п.п. 1 та 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового захисту або тимчасового захисту", суд апеляційної інстанції жодної уваги не приділив тому факту, що позивач фактично є так званим "біженцем на місці", замість цього сконцентрувавши увагу на хибній концепції з'ясування причини її виїзду з країни походження, у той час, як аналізувати потрібно було ризики повернення її до країни походження зараз. Крім того, відповідач та суд апеляційної інстанції мали дослідити політичну діяльність чоловіка позивачки в Україні і, зокрема, його статті з критикою влади Нігерії, оприлюднені вже під час її перебування в Україні.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ознак необґрунтованого застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в касаційній скарзі не зазначено та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Крім того, доводи та зміст касаційної скарги не спростовують рішення суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку, що судом попередньої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування рішень.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника громадянки Нігерії ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за позовом громадянки Нігерії ОСОБА_2 до управління Державної міграційної служби України в місті Києві про надання статусу біженця.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка