Справа № 362/256/16-а
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/256/16-а
Провадження № 2-а/362/42/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2016 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірною та скасування постанови від 31 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 10505968,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірною та скасування постанови від 31 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 10505968.

22 січня 2016 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду відкрито скорочене провадження у справі (а.с.36).

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 08 0, 29 січня 2016 року відповідач отримав копію ухвали та матеріали позову (а.с. 37).

На підставі ст. 183-2 КАС України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 6 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене відповідно до п. 11 ч.1 ст. 49 цього Закону, з підстав, визначених ч. 3 ст. 75 цього Закону виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Оскільки, Постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2008 року у справі № 2а-9/2008 на сьогоднішній день залишається не виконаною; стягувач позбавлений права повторно предявити виконавчий лист до виконання, тобто рішення суду, яке є обовязковим для виконання на всій території України залишається не виконаним; підстави з яких винесено оскаржувану постанову спростовуються матеріалами справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 7, 17, 69, 71, 94, 99, 104, 105, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірною та скасування постанови від 31 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 10505968 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 від 31 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 10505968 з виконання виконавчого листа № 2а-9/2008 виданого 05 березня 2008 року Васильківським міськрайонним судом Київської області.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Надіслати сторонам рекомендованим листом із повідомленням копії даної постанови не пізніше наступного дня з часу її прийняття.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко