Справа № 274/5301/15-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Потапова Т.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"11" лютого 2016 р. Справа № 274/5301/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін: позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

представників відповідача: Березовенка В.П. Бєлової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського голови м.Бердичева Мазура Василя Костянтиновича на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "15" грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міського голови м.Бердичева Мазура Василя Костянтиновича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом про визнання дій міського голови протиправними, скасування розпорядження Бердичівського міського голови Мазура В.К. № 156 від 18.11.2015 року про зупинення рішення Бердичівської міської ради від 16.11.2015 року про обрання секретаря міської ради та внесення його на повторний розгляд, зобов'язання міського голови підписати та належним чином оформити рішення Бердичівської міської ради від 16.11.2015 року про обрання секретарем міської ради ОСОБА_3

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Бердичівського міського голови Мазура Василя Костянтиновича щодо зупинення та внесення на повторний розгляд Бердичівської міської ради рішення Бердичівської міської ради від 16.11.2015 року в частині обрання секретарем міської ради ОСОБА_3.

Зобов'язано Бердичівського міського голову - Мазура Василя Костянтиновича підписати рішення Бердичівської міської ради від 16.11.2015 року в частині обрання секретарем Бердичівської міської ради ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник відповідача який діє в інтересах міського голови м.Бердичева Мазура Василя Костянтиновича звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зі справи вбачається, що 10 листопада 2015 року Бердичівською міською виборчою комісією, на виконання вимог ч.2 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" було скликано першу сесію Бердичівської міської ради.

Радою було затверджено порядок денний та регламент першої сесії 7-го скликання. Згідно даного порядку денного відбулись вибори секретаря ради ОСОБА_8, кандидатуру якого запропонував міський голова відповідно до п.4 ч.4 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", однак Рада не підтримала дану кандидатуру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Пропозиція щодо кандидатури секретаря ради може вноситися на розгляд ради не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради у разі, якщо, зокрема рада не підтримала кандидатуру на посаду секретаря ради, запропоновану відповідним сільським, селищним, міським головою.

Судом встановлено, що на виконання вимог п.2 ч.1 ст.50 зазначеного вище закону, 20 депутатами ради було запропоновано кандидатуру позивача для обрання на посаду секретаря ради, про що міському голові було подано відповідну письмову пропозицію з підписами.

Дотримуючись всіх процедурних вимог Закону України "Про самоврядування в Україні" та "Регламенту роботи Бердичівської міської ради" секретарем ради було обрано позивача, оскільки будь-яких зауважень з приводу процедури обрання ні від кого не надходило.

Рішення від 16.11.2015 року про обрання секретаря міської ради було надано на підпис голові ради.

Листом за вхідним № 8 від 19.11.2015 року міський голова повідомив Бердичівську міську раду про зупинення ним та внесення на повторний розгляд міської ради рішення від 16.11.2015 року про обрання секретаря міської ради.

Міським головою також було видано розпорядженням № 156 від 18.11.2015 року, яке не було доведено до депутатів міської ради, із зазначенням зауважень, зокрема, - рішення про обрання на посаду секретарем міської ради ОСОБА_3 не було обговорено в депутатських комісіях, у фракції "Блок Петра Порошенка" "Солідарність", проект рішення не був оприлюднений за 20 робочих днів до дати розгляду відповідно до ч.3 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зазначені зауваження містяться у листі за вхідним № 8 від 19.11.2015 року. Розпорядження № 156 зареєстровано у книзі розпоряджень міського голови 18.11.2015 року (а.с.102-103), однак не було зареєстровано у книзі вхідної документації міської ради та не доведено до депутатів ради, що встановлено в судовому засіданні (а.с.14, 45, 89-91, 99-103).

Згідно п.4 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради у порядку, передбаченому цим Законом.

Також судом встановлено, що зупиняючи рішення Бердичівської ради, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, оскільки виключною компетенцією міської ради є обрання секретаря цієї ради.

Суд першої інстанції, у своєму рішенні, правильно зазначив, що посилання міського голови на те, що кандидатури осіб, які пропонуються для обрання міською радою, попередньо розглядаються постійними комісіями і щодо них готуються висновки, не ґрунтується на нормах закону, оскільки постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, дій виконавчого комітету; до складу постійних комісій не можуть бути обрані сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова районної у місті (у разі її створення), районної, обласної ради, їх заступники (ч.ч.1, 3 ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, кандидатуру ОСОБА_8 на посаду секретаря ради, яку було запропоновано міським головою, не було погоджено з постійними комісіями, як того вимагає в своєму листі від 19.11.2015 року № 8 міський голова до кандидатури позивача, запропонованого 20 депутатами ради.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаних вище норм права, вбачається, що постійні комісії створюються після обрання секретаря сільської, селищної, міської ради, до складу яких не можуть бути вже обрані, зокрема секретар сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.10.2013 року № К/9991/27094/11.

Відповідно до статті 15 Регламенту Бердичівської міської ради від 07.12.2010 року з наступними змінами, внесеними рішеннями Бердичівської міської ради № 152 від 02.06.2011 року та № 372 від 27.04.2012 року проекти рішень, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними на офіційному веб-сайті міської ради або в інший спосіб не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття (а.с.38, 39)

Відповідно до положень ст.59 Закону „Про місцеве самоврядування в Україні" всі акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню, проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", винятком є внутрішньо-організаційні.

Під внутрішньо-організаційними актами слід розуміти всі акти, що стосуються кадрових питань, у сфері трудових відносин, інші акти, якщо вони обмежуються внутрішньою організацією роботи органу місцевого самоврядування та відповідних посадових осіб місцевого самоврядування (акти про прийняття на роботу; звільнення з роботи; переведення на іншу роботу; направлення у відрядження; направлення на навчання; встановлення надбавок, доплат, премій; надання та відкликання з відпустки; зарахування до кадрового резерву; виплату допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань тощо).

Колегія суддів вважає, що проект постанови про обрання секретаря міської ради є внутрішньо-організаційним актом та стосується кадрових питань Бердичівської міської ради, а тому не підлягав оприлюдненню на офіційному веб-сайті міської ради або в інший спосіб не пізніше як за 20 робочих днів до дати розгляду з метою прийняття.

Спеціальною законодавчою нормою, якою встановлено спеціальну процедуру обрання секретаря місцевих рад є стаття 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, якою не закріплений обов'язок органу місцевого самоврядування оприлюднення проекту рішення місцевої ради про обрання секретаря з метою обговорення кандидатури на цю посаду громадськістю, а також у постійних комісіях місцевих рад, у фракціях тощо.

Задовольняючи вимогу про визнання протиправними дій відповідача в частині зупинення та внесенням на повторний розгляд міської ради рішення від 16.11.2015 року про обрання секретарем позивача, суд першої інстанції задовольнив вимогу про зобов'язання міського голови відповідно до вимог ч.4 ст.42, ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.50 Регламенту Бердичівської міської ради - підписати це рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У відповідності до пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Розпорядження міського голови м.Бердичева № 156 від 18.11.2015 року взагалі не було доведено до депутатів ради, розпорядженням № 171 міського голови від 09.12.2015 року визнано таким, що втратило чинність.(а.с.113-114) Таким чином, розпорядження міського голови № 156 від 18.11.2015 року на день розгляду справи судом втратило чинність, підстави визнання його таким, що втратило чинність, не мають правового значення для розгляду справи.

Тобто з 09.12.2015 року по даний час відсутнє будь-яке розпорядження Бердичівського міського голови щодо зупинення рішення Бердичівської міської ради від 16.11.2015 року про обрання ОСОБА_3 секретарем міської ради, а тому вказане рішення повинно бути підписано головою міської ради на підставі п.3 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким встановлено обов'язок міського голови підписувати рішення ради та виконавчого комітету.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що зобов'язуючи відповідача підписати рішення сесії міської ради, суд першої інстанції фактично взяв на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, оскільки вважає, що це є єдиний вірний спосіб захисту порушених прав позивача.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міського голови м.Бердичева Мазура Василя Костянтиновича залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "15" грудня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3 - відповідачу: Міський голова м.Бердичева Мазур Василь Костянтинович АДРЕСА_1

4 - представнику позивача: ОСОБА_4

5 - представнику відповідача: Березовенко Віталій Петрович - ,