Справа № 2-а-7816/10/1470
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а-7816/10/1470

Категорія:9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва про визнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва про визнання незаконним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 23.10.2009р. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що проведення перевірки, за результатами якої винесено спірне рішення, здійснено податковим органом з численними порушеннями чинного законодавства. Зокрема, податковою адміністрацією завчасно не повідомлено позивача про проведення перевірки, не надано під розписку направлення на її здійснення, саму ж перевірку проведено за відсутності субєкта, який перевірявся, а рішення про застосування штрафних санкцій прийнято на підставі надуманих перевіряючими порушень.

ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва проти позову заперечила, вважаючи його необґрунтованим. Зокрема, вказала, що податкова адміністрація, при проведенні 09.10.2009р. перевірки господарської одиниці позивача з питань дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством. Штрафні санкції накладено на ФОП ОСОБА_1 правомірно, оскільки перевіркою встановлено порушення нею п.1, 12, 13 ст.3 Закону. Свої дії ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва вважає правомірними, в задоволенні позову просила відмовити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.07.2011р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 4827,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ФОП ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Зазначила, що викладені в апеляційній скарзі доводи базуються на помилкових твердженнях і припущеннях та не можуть бути підставною для скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.07.2011р.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2009р. посадовими особами ДПА у Миколаївській області державними податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було проведено перевірку щодо дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці кіоску, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Г.Карпенка, поблизу СК «Надія»та належить ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт перевірки №1143/14/00/23/НОМЕР_1 від 09.10.2009р.

На підставі ОСОБА_2 перевірки ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва прийнято рішення від 23.10.2009р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ФОП ОСОБА_1 в сумі 5026,45 грн. за порушення п.1, 12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Задовольняючи частково позов та скасовуючи рішення від 23.10.2009р. № в частині застосування штрафних санкцій на суму 4827,20 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги щодо ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на позивача не розповсюджуються, а тому застосування до неї штрафних санкцій за порушення п.3 ст.12 Закону «Про РРО»є неправомірним. Колегія суддів погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст.6 Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до ст.21 Закону фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обов'язковою умовою притягнення до юридичної відповідальності є порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів.

Жодним нормативно-правовим актом України не передбачений порядок ведення обліку товарних запасів фізичною особою підприємцем та її обов'язок мати первинні документи та накладні на товар.

Посилання відповідача на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку, суд не приймає до уваги, оскільки дія Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб підприємців.

Єдиним документом, який повинен вести підприємець без створення юридичної особи є Книга обліку доходів і витрат, порядок ведення якої затверджений Постановою КМ України №1269 від 26.09.2001 року.

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку передбачено, що форма книги затверджується Державною податковою адміністрацією України.

Згідно п.5 Постанови №1269 та форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року (додаток №10 до інструкції №12) суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції що, вказані нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб-підприємців, здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються.

Обов'язок щодо внесення записів на підставі первинних документів визначений лише в Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат громадян суб'єктів підприємницької діяльності з особливостями її ведення для сфери торгівлі) форма №10, який ухвалений у вигляді листа ДПА від 05.11.1997 року №17-01 17/10-8886.

В подальшому листом від 14.05.1999 року №6990/7/23-3117 (чинним на момент проведення перевірки) ДПА України зазначила, що на фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність у сфері торгівлі, без створення юридичної особи, поняття «оприбуткування товарів»не розповсюджується. Тому вимоги ст.6 Закону в частині відповідальності за не оприбуткований товар до фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності не відносяться.

З огляду на вказане, судова колегія приходить до висновку, що ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва було неправомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції до ФОП ОСОБА_1 за порушення п.12 ст.3 Закону «Про РРО».

При розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_4