Справа № 821/3812/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3812/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

при секретарі Багненко Т.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Акваінвест КМП до Генічеської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.11.2015 року, -

встановив:

21 грудня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Акваінвест КМП (далі позивач, ТОВ «Акваінвест КМП») до Генічеської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач, ОДПІ) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.11.2015 року, яким відмовлено у праві на отримання бюджетного відшкодування на суму 211503,00 грн., прийняте Генічеською обєднаною державною податковою інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що ОДПІ, за результатами процедури адміністративного оскарження, винесено податкове повідомлення-рішення № форми «В3» від 23.11.2015 року, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 211503,00 грн. Підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки товариства №78/21-10-22-1/33879344 від 06.08.2015 року, яким зафіксовано порушення п.198.3 ст.198 ПК України при формуванні відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту у березні-грудні 2012 року, в звязку з придбанням та будівництвом основних фондів. Висновки відповідача викладені в акті перевірки, що стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення, є безпідставними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки, позивач вважає, що формування податкового кредиту відповідає нормам чинного законодавства, на підтвердження чого надав первинну бухгалтерську документацію. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.11.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 18 січня 2016 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Генічеською ОДПІ на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, п.3,4 Постанови КМ України «Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку» №1238 від 27.12.2010 року, відповідно до п.200.11 ст.200 ПК України проведено позапланову виїзну документальну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Акваінвест КМП» бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 211503,00 грн., в тому числі на рахунок платника у банку в сумі 211503,00 грн., відображеній в податковій декларації з ПДВ, поданій за березень 2015 року від 17.04.2015 року №. Перевіркою встановлено, що основною причиною виникнення бюджетного відшкодування в березні 2015 року є придбання товарно-матеріальних цінностей для спорудження основних фондів та виконання будівельно-монтажних робіт, які здійснені в період з березня по грудень 2012 року, причиною виникнення відємного значення є придбання та будівництво основних фондів виробничого призначення. Згідно з додатком 2 до податкових декларацій з ПДВ за березень 2015 року частина залишку відємного значення, фактично сплачена ТОВ «Акваінвест КМП» постачальникам та/або до державного бюджету, яка не брала участі у розрахунку бюджетного відшкодування (непогашена податковими зобовязаннями попередніх податкових періодів) складає 211503,00 грн., отже бюджетне відшкодування перевіркою не підтверджене. Перевіркою встановлено порушення товариством п.198.3 ст.198, п.200.5 ст.200 ПК України, що стало підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на обставини викладені в акті перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ТОВ "Акваінвест КМП" () зареєстровано Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області 12 січня 2006 року за №0000367. Товариство перебуває на обліку в ОДПІ з 13 січня 2006 року №402/10, є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №30821819 від 30.03.2006 року.

Основним видом діяльності підприємства позивача за КВЕД є: 41.20 будівництво житлових та не житлових будівель.

На підставі наказу ОДПІ № 140 від 22 липня 2015 року, направлення №57 від 24 липня 2015 року, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, п.3,4 Постанови КМ України «Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку» №1238 від 27.12.2010 року, відповідно до п.200.11 ст.200 ПК України проведено позапланову виїзну документальну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Акваінвест КМП» бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 211503,00 грн., в тому числі на рахунок платника у банку в сумі 211503,00 грн., відображеній в податковій декларації з ПДВ, поданій за березень 2015 року від 17.04.2015 року №.

Під час проведення перевірки були надані всі первинні бухгалтерські документи, які стосуються встановлених перевіркою фактів. Під час опрацювання декларацій використовувались інформаційні бази даних та автоматизовані інформаційні системи ГУ ДФС (2,3 арк. акта перевірки, а.с. 17-18).

За наслідками перевірки ОДПІ складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю «Акваінвест КМП» (код 33879344) бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку наступних звітних (податкових) періодів за березень 2015 року» № 78/21-10-22-1/33879344 від 06 серпня 2015 року, висновком якого є порушення вимог п. 198.3 ст.198, п. 200.5 ст.200 ПК України, таким чином бюджетне відшкодування за березень 20150 року в сумі 211503,00 грн. не підтверджено.

На підставі висновків акту перевірки № 78/21-10-22-1/33879344 від 06 серпня 2015 року, відповідачем 23 листопада 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ТОВ «Акваінвест КМП» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування в сумі 211503,00 грн.

Підставою для висновків акту перевірки та, як наслідок, для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідач зазначив, що причиною виникнення відємного значення між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту є здійснення придбання та будівництво основних фондів виробничого призначення у березні-грудні 2012 року (арк. 9 акта перевірки, а.с.21).

Перевіркою правомірності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість порушень не встановлено (арк. 9 акта перевірки, а.с.21).

Станом на 24.07.2015 року згідно звітної форми «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкових зобовязань в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» товариство за березень 2015 року віднесено до 1 категорії, заниження податкових зобовязань та завищення податкового кредиту не встановлено (абз.3 арк. 11 акта перевірки, а.с.22).

За результатами опрацювання податкових декларацій з ПДВ за березень 2015 року не встановлено включення до складу податкового кредиту податкових накладних, не зареєстрованих або виданих з порушенням порядку виписки та реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладених (абз.4 арк. 11 акта перевірки, а.с.22).

Перевіркою визначення частини залишку відємного значення, фактично сплаченої ТОВ «Акваінвест КМП» постачальникам та/або до державного бюджету, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по деклараціям підприємства з податку на додану вартість за березень 2015 року порушень не встановлено (абз.6 арк. 11 акта перевірки, а.с.22).

При цьому в акті перевірки зазначено, що на дату проведення перевірки встановлено порушення п.198.3 ст.198 ПК України, а саме до податкового кредиту не відносяться суми податку на будівництво основних фондів, у тому числі інших необоротних активів та незавершених капітальних інвестицій без використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. Таким чином, бюджетне відшкодування за березень 2015 року в сумі 211503,00 грн. перевіркою не підтверджено (арк.11-12 акта перевірки, а.с. 22).

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст.198 ПК України).

Суд звертає увагу відповідача, що наявна в ПК України редакція п.198.3 ст.198 ПК України суттєво відрізняється від редакції, яка викладена посадовою особою в висновках до акту перевірки № 78/21-10-22-1/33879344 від 06 серпня 2015 року.

Так в акті перевірки головний державний податковий ревізор-інспектор відділу податкового аудиту ОСОБА_3 зазначає, що до податкового кредиту не відносяться суми податку на будівництво основних фондів, у тому числі інших необоротних активів та незавершених капітальних інвестицій без використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, що є перекрученням офіційного тексту п.198.3 ст.198 ПК України, який жодній з редакцій не містить такого визначення, а навпаки передбачає, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів) (п.200.5 ст.200 ПК України).

Наведена норма дає підстави для висновку, що обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців мають передбачені законодавцем виключення, у вигляді нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст.200 ПК України).

Згідно положень статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для включення ТОВ «Акваінвест КМП» до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість достатніми підставами мають бути: придбання ним товарів (робіт, послуг); використання зазначених товарів, робіт та послуг у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, належним чином оформлена первинна бухгалтерська документація.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей ОСОБА_4 визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

ОСОБА_4 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідачем, відповідно до акту перевірки та письмових заперечень, правомірність бюджетного відшкодування ПДВ в березні 2015 року заперечується з посиланням на п.198.3 ст.198 та п.200.5 ст.200 ПК України, які не дають відповідачу підстав для такого висновку та вказують на протилежне. Окремо суд звертає увагу, що в акті перевірки ОДПІ не знайшла порушень при формуванні податкового кредиту позивачем, при визначенні податкових зобовязань позивачем та його контрагентами, при здійсненні господарських операцій повязаних з будівництвом та придбанням основних фондів, тобто позивачем виконано всі необхідні передумови для отримання бюджетного відшкодування, доказів протилежного сторони суду не надали.

В матеріалах справи містяться численні первинні бухгалтерські документи, які стосуються встановлених перевіркою фактів та були досліджені під час проведення перевірки, про що прямо зазначено в акті перевірки (т.1 а.с. 47-250, т.2 а.с. 1,2,19-248 т.3 а.с. 1-37).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про не підтвердження в судовому процесі доводів ОДПІ про те, що позивач не має права на бюджетне відшкодування та, як наслідок, про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують відповідність п.198.3 ст.198 та п.200.5 ст.200 ПК України заявленого товариством бюджетного відшкодування, правомірність якого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано суду доказів протиправності дій позивача, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а доводи викладені в запереченнях на адміністративний позов спростовуються наявними в справі матеріалами.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 09 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Акваінвест КМП до Генічеської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.11.2015 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Генічеської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № НОМЕР_1 від 23.11.2015 року, яким ТОВ «Акваінвест КМП» відмовлено у праві на отримання бюджетного відшкодування на суму 211503,00 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Акваінвест КМП " () за рахунок бюджетних асигнувань Генічеської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області судовий збір в сумі 3172,56 грн., шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 15 лютого 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.4.