Справа № 2-а-678/10/2119
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2012-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2012 р.Справа № 2-а-678/10/2119

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Василенко В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2010 року та Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2010 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області про зобовязання здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії "Дітям війни",

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами.

Позивач зазначив, що він відноситься до категорії діти війни та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на те, що таке підвищення до пенсії йому не виплачувалось, просив зобов'язати відповідача здійснити відповідні перерахунки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2010 року, за виключенням виплат, здійснених відповідачем у 2008-2010 роках.

Ухвалою від 03 грудня 2010 року адміністративний позов про визнання дій посадових осіб неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року залишено без розгляду.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково: зобов'язано відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячної грошової надбавки до пенсії позивачу, як особі, що має статус «дитини війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2010 року, за виключенням здійснених виплат. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що вказана ухвала ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у зв'язку з тим, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав позивачу стало відомо від родичів тільки в жовтні 2010 року.

Також пенсійний орган звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зроблено посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що позивач відноситься до категорії діти війни.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже відповідно до положень вказаного закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Зазначена норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 та 2011 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, а бездіяльність відповідача щодо не нарахування вказаного підвищення є незаконною.

Щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, як на підставу для залишення частини позовних вимог без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Належить врахувати, що шестимісячний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивача на отримання підвищення до пенсії.

Доводи позивача щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

З огляду на приписи ст. 99 КАС України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що перерахунок пенсії позивачу необхідно здійснювати з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2010 року.

Враховуючи часткове задоволення позову, згідно з частиною 3 ст. 94 КАС України відповідному перерозподілу між сторонами підлягає судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду першої інстанції. Однак хоча наведене процесуальне питання судом першої інстанції не зясовувалось, колегія суддів зазначає про правильне встановлення обставин справи з додержанням норм матеріального права та з огляду на пріоритет захисту права позивача, та можливістю окремого вирішення вищевказаного процесуального питання, приходить до висновку про залишення постанови суду першої інстанції в цій частині без змін.

Згідно із ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; п. 1 ст. 1 ст. 199; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч. 10 ст. 183-2 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області залишити без задоволення, а ухвалу від 03 грудня 2010 року та постанову від 21 грудня 2010 року Скадовського районного суду Херсонської області без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян