Справа № 812/1692/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1692/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання: Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Лисичанську до публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (відокремлений підрозділ "Шахта ім. Г.Г.Капустіна") про стягнення пені у розмірі 997887,04 грн, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Лисичанську до публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (відокремлений підрозділ "Шахта ім. Г.Г.Капустіна") про стягнення пені у розмірі 997887,04 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ПАТ "Лисичанськвугілля" в своїй структурі має відокремлений підрозділ без права юридичної особи - «Шахта ім. Г.Г.Капустіна», яка прийняла на себе зобов'язання страхувальника по сплаті страхових внесків до Фонду і є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності, у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань України у м.Лисичанську зареєстрований за № НОМЕР_1 від 27.04.2001.

Відділенням виконавчої дирекції у м. Лисичанську нарахована пеня в сумі 997887,04 грн. за період з 29.03.2014 по 30.09.2015 на недоїмку, яка знаходиться у виконавчому провадженні і утворилась в 2009-2010 роках, на підставі звітів поданих страхувальником ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля».

Позивач просить суд стягнути пеню в сумі 997887,04 грн. з публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (відокремлений підрозділ "Шахта ім. Г.Г.Капустіна") на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Лисичанську.

Представник позивача в судове засідання не прибула, до відділу діловодства та обліку звернень громадян 15.02.2016 надала заяву про розгляд справи без участі повноважного представника, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Лисичанськвугілля", , є юридичною особою, належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, зареєстроване Виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області 21.04.2004 за №25370376Ю0020890, 16.09.2004 за № 0000049 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відомості про юридичну особу, в своїй структурі має відокремлений підрозділ без права юридичної особи - "Шахта ім. Г.Г.Капустіна", який є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та взято на облік у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області (а.с.15-18).

Як вбачається з розрахунку пені за період з 29.03.2014 по 30.09.2015, заборгованість відповідача перед Фондом по пені складає 997887,04 грн. (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що пеня нарахована відповідачу за невиконання вимог законодавства щодо своєчасності та повноти сплати страхових внесків за період 2009-2010 роки (а.с.11,12).

Пунктом 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" роботодавці як страхувальники зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань страхові внески, які є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Інструкцією про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженою постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року № 36 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 серпня 2007 року за № 867/14134, передбачено, що не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені. Пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь строк. Пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати до дня сплати недоїмки включно (п.5.1 та п.5.2 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду).

При стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Сплата пені здійснюється у такому самому порядку, як і недоїмки (п.5.8 Інструкції).

Про наявність у фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування права здійснювати контрольні функції щодо правильності нарахування, своєчасності та сплати страхових внесків, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і застосовувати фінансові санкції згідно із законодавством, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосовувати штрафні санкції також і після цієї дати свідчить правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 19 лютого 2013 року у справі № 21-432а12 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29791293), від 23 квітня 2013 року у справі № 21-116а13 (реєстраційний номер рішення 31072994) та від 01 жовтня 2013 року у справі № 21-323а13 (реєстраційний номер рішення 34180771).

Згідно із частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем за час судового розгляду справи у добровільному порядку суму заборгованості не сплачено, позовні вимоги визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.1,4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

З огляду на вищенаведені норми, судові витрати відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Лисичанську поверненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Лисичанську до публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (відокремлений підрозділ "Шахта ім. Г.Г.Капустіна") про стягнення пені задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1, ) на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області (93113, Луганська область м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 347) на р/р № 1257 ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, заборгованість по пені у розмірі 997887,04 грн. (девятсот девяносто сім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 04 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1