Справа № 813/3085/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року № 813/3085/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:
представника позивача Мартиневича О.А.,

представника відповідача Сагайдака Д.М.,

третьої особи Заставної С.Л.,

представника третьої особи Остапіва Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , органу опіки і піклування Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Шевченківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, в якій з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.06.2015р., просить суд:

- визнати дії Шевченківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) протиправними;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Ухвалою від 26.06.2015р. судом проведено заміну первинного відповідача у справі Шевченківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області належним відповідачем Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою від 20.07.2015р. судом залучено до справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки і піклування Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо реєстрації малолітнього сина позивача ОСОБА_3 за місцем проживання його дружини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) без його письмової згоди. Такі дії відповідача, на думку позивача, суперечать положенням п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012р.№1077, а також ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

Відповідач подав до суду письмове заперечення на позовну заяву від 30.07.2015р., в якому проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідно до п. 2.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012р. №1077 та листа Державної міграційної служби України №6-2548/2-13 від 26.03.2013р. «Про надання рекомендацій з питань реєстрації місця проживання та документування паспортом громадянина України» у випадку коли другий з батьків, чия згода на реєстрацію вимагається під час реєстрації, відсутній за місцем проживання, або батьки не підтримують стосунків між собою і не можуть отримати згоди, тоді необхідно реєструвати місця проживання дітей до 14 років за заявою того з батьків, з ким дитина проживає. До заяви необхідно долучати письмове пояснення про причину ненадання згоди іншим з батьків. ОСОБА_2 при зверненні до відповідача подала, в тому числі заяву про причину ненадання згоди батька дитини ОСОБА_1 .. В заяві зазначено, що ОСОБА_2 з чоловіком не проживає, відносин між собою не підтримують, а тому не може отримати згоду на прописку дитини. Виходячи з таких обставин, відповідач зареєстрував місця проживання дитини за адресою матері ОСОБА_2 . На цих підставах, відповідач вважає таку реєстрацію правомірною, і просить відповідно відмовити в задоволенні позову повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позовну заяву від 08.07.2015р., в якому проти позову заперечила з тих підстав, що вона неодноразово просила позивача зареєструвати місце проживання їхнього сина за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 . Проте, позивач відмовлявся від такої реєстрації, не надаючи жодних пояснень. У зв`язку із наданням синові статусу дитини інваліда для оформлення соціального забезпечення виникла необхідність зареєструвати місце проживання дитини. Після погіршення відносин з позивачем, ОСОБА_2 повернулась на своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (особняк), за якою в подальшому, зареєструвала місце проживання дитини в органах міграційної служби. Виходячи з наведеного, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, орган опіки і піклування Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради подала пояснення на позовну заяву від 30.07.2015р. №36-вих-873, зміст яких зводиться до того, що реєстрація дитини за місцем проживання батька чи матері жодним чином не впливає на обсяг прав та інтересів дитини, а тому в третьої особи не виникає обов`язку щодо захисту прав дитини. При вирішенні справи третя особа поклалась на розсуд суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечили з підстав, викладених в запереченнях. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - орган опіки і піклування Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча повідомлялась належним чином про час, дату і місце проведення судового засідання. Проте, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) серії НОМЕР_1 , виданого 09.03.2011р. Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

31.01.2014р. ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області із заявою щодо реєстрації місця проживання її малолітнього сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) та подала документи, визначені ст. 6 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» та пункту 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Мін`юсті України 18.12.2012 р. за №2109/22421.

З врахуванням письмових пояснень щодо відсутності згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_3 , відповідачем 19.02.2014р. зареєстроване місце його проживання за адресою: АДРЕСА_1 (особняк).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо реєстрації дитини ОСОБА_3 за адресою місця проживання матері ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (особняк), та, вимагаючи зняття з реєстрації місця проживання дитини за вказаною адресою, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Згідно з частиною 4 статті 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частиною 1 ст.160 Сімейного Кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Правовий режим реєстрації місця проживання регулюється, головним чином, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно з ч.1 ст. 2 зазначеного закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 зазначеного закону реєстрація полягає у внесенні інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає:

письмову заяву;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються:

документ, що посвідчує особу законного представника;

документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

У відповідності до Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" прийнято наказ Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421), яким затверджено «Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» (далі - Порядок №1077).

Згідно з п. 1.2 Порядку № 1077 реєстрація місця проживання або місця перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні.

Як передбачено п. 1.3 Порядку № 1077 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно з п. 2.3 Порядку № 1077 відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

До адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 таких відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).

Згідно з п. 2.6 Порядку № 1077 працівник територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів - адміністратор центру, у тому числі, перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання, про що ним вчиняється відповідний запис у заяві.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що при реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2011р. народження, його батько ОСОБА_1 не надавав письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (особняк). Крім того, при реєстрації місця проживання ОСОБА_3 не надавалась довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем проживання позивача про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_3 , посилався на лист Державної міграційної служби України №6-2548/2-13 від 26.03.2013р. «Про надання рекомендацій з питань реєстрації місця проживання та документування паспортом громадянина України», в якому вказано, що у випадку, коли другий з батьків, чия згода на реєстрацію вимагається під час реєстрації, відсутній за місцем проживання, або батьки не підтримують стосунків між собою і не можуть отримати згоди, необхідно реєструвати місця проживання дітей до 14 років за заявою того з батьків, з ким дитина проживає. До заяви необхідно долучати письмове пояснення про причину ненадання згоди іншим з батьків.

Проте, таке посилання відповідача на вказаний лист є безпідставним, оскільки Порядком №1077 передбачено чіткий порядок реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років лише за письмовою згодою другого з батьків та довідки територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Жодних винятків з такого правила Порядком №1077 не передбачено. Порядок №1077 є підзаконним нормативно правовим актом та є обов`язковим для застосування відповідачем. В свою чергу, лист Державної міграційної служби України №6-2548/2-13 від 26.03.2013р. не може змінювати визначений Порядком №1077 механізм реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років та перелік документів на підставі яких проводиться така реєстрація.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами третя особа ОСОБА_2 при поданні заяви про реєстрацію місця проживання дитини подала також заяву від 31.01.2014р. (а.с. 35), в якій просила зареєструвати дитину без згоди батька і без довідки адресно-довідкового відділу у зв`язку з тим, що з позивачем вона не проживає, не підтримує з ним шлюбно сімейних відносин, не спілкується з ним, а тому не може отримати його згоду на прописку дитини.

Судом також встановлено, що третьою особою ОСОБА_2 не подано жодних доказів щодо обґрунтування обставин, викладених нею у своїй заяві від 31.01.2014р., а відповідачем не вжито жодних заходів щодо перевірки таких обставин.

Додатково суд зазначає, що представником позивача на спростування заперечень третьої особи щодо неможливості отримання згоди позивача на реєстрацію місця проживання дитини надано: довідкову інформацію про надані послуги ПрАТ «МТС Україна» від 15.07.2015р. за період з 30.01.2014р. по 19.02.2014р. (а.с. 78-92), довідку Українсько англійського СП «Галка Лтд.» від 27.01.2016р. №3 про робочий час, відпустки та перебування у відрядженнях позивача за період з грудня 2013р по лютий 2014р., копію паспорта позивача для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) без згоди батька ОСОБА_1 та довідки територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Тому, позов в частині визнання протиправними дій відповідача щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), суд зазначає наступне.

У статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі:

заяви особи або її законного представника;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Такі ж підстави для зняття з реєстрації місця проживання передбачені в п.3.1. Порядку №1077.

Виходячи з аналізу фактичних обставин та предмету позову у цій справі, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача зняти з реєстрації місце проживання ОСОБА_3 відсутні.

Тому, в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) необхідно відмовити.

Додатково суд зазначає, що згідно з п. 7.1 Порядку №1077, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до п. 7.2 Порядку №1077 у разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС України проводить перевірку підстав реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія такого висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальний орган ДМС України) для здійснення контролю.

Таким чином, повноваження щодо скасування реєстрації місця проживання, в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства, покладається на керівника територіального підрозділу ДМС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання адміністративного позову), за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру судовий збір сплачувався у розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 73,08грн.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» позови та заяви, які подаються до судів, можуть містити декілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом сплати судового збору. Таким чином, з урахуванням вимог статті 6 вказаного Закону з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо.

З позовної заяви вбачається, що позивач заявив дві вимоги немайнового характеру, а тому, повинен був сплатити судовий збір у сумі 146,16грн. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір лише за одну вимогу немайнового характеру в сумі 73,08 грн., що підтверджується квитанцією №ПН1240 від 17.06.2015р.

Зважаючи на задоволення однієї позовної вимоги, суд вважає, що судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (особняк).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 15 лютого 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик