Справа № 807/216/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Справа № 876/5845/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року в справі за позовом приватного підприємства «Синевир-К» до Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору субєкти оціночної діяльності ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобовязання утриматися від вчинення дій, зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву приватного підприємства «Синевир-К» до Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору субєкти оціночної діяльності ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та рішення Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення результатів оцінки майна приватного підприємства «Синевир-К», визначеною за результатами рецензування, а саме: приміщення цеху ширвжитку та складських приміщень літ. ДД'Д", яке розташоване за адресою: вул. Менделєєва, 1, м. Свалява, Закарпатської області і рецензії на звіт про оцінку нерухомого майна приміщення цеху ширвжитку та складських приміщень літ. ДД'Д", яке належить приватному підприємству «Синевир-К» та розташоване за адресою: вул. Менделєєва, 1, м. Свалява, Закарпатської області; зобов'язання Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області утриматись від застосування Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна з датою оцінки 30 листопада 2014 року, а саме: приміщення цеху ширвжитку, літ. ДД'Д", яке знаходиться на вул. Менделєєва, 1 в м. Свалява Свалявського району Закарпатської області, складеного суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання приватним підприємцем ОСОБА_1; зобов'язання Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області провести повторну оцінку майна приватного підприємства «Синевир-К», а саме: приміщення цеху ширвжитку та складських приміщень літ. ДД'Д", яке розташоване за адресою: вул. Менделєєва, 1, м. Свалява, Закарпатської області, із визначенням суб'єкта оціночної діяльності на конкурсних засадах та із застосуванням при оцінці майна порівняльного і дохідного методичних підходів та оціночних процедур і визначенням виду вартості майна: ринкова вартість.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державний виконавець ВДВС Свалявського районного управління юстиції порушив права позивача під час виконання виконавчих документів, а висновок та звіт з незалежної оцінки майна є необ'єктивними і недостовірними, та такими, що не відповідають нормативно-правовим актам України з оцінки майна, оскільки вартість приміщення цеху ширвжитку та складських приміщень в м. Свалява, яка була визначена оцінювачем у розмірі 498000,00 грн. не відповідає дійсності.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення результатів оцінки майна приватного підприємства «Синевир-К»; результатів рецензування приміщення цеху ширвжитку та складських приміщень літ ДДД", яке розташоване за адресою вул. Менделєєва 1 м. Свалява Закарпатської області та належить приватному підприємству «Синевир-К». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Відділом Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі - закрити.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони зроблені без належного з'ясування того, чи цей спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Встановлено, що 22 липня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44129946 на підставі виконавчого напису № 4507, виданого 05 листопада 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на цех ширвжитку та складські приміщення літ. ДД'Д", за адресою Закарпатська область, м. Свалява, вул. Менделєєва, буд.1, що належить ПП «Синевир-К» за рахунок коштів отриманих від реалізації вищезазначеного майна в розмірі 947892,33 грн.

22 липня 2014 року у виконавчому провадженні № 44129946 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за яким накладено арешт на цех ширвжитку та складські приміщення літ. ДД'Д", яке належить позивачу та розташоване за адресою: вул. Мендєлєєва, буд. 1, м. Свалява, Закарпатської області - лише в межах суми боргу.

02 грудня 2014 року державним виконавцем Янович С.П. складено Акт опису й арешту майна приватного підприємства «Синевир-К», а саме: цех ширвжитку та складські приміщення під літ. ДД'Д"; головний картридж з центральним насосом - 1 шт.; підкачуючий насос з сульфавугільним фільтром - 1шт.; сатуратор - 1 шт.; фільтр тонкої очистки - 1 шт.; розливна машина - 2 шт.; транспортерна лінія - 2 шт.; укупорочний агрегат - 1 шт.; укупорочний пістолет - 1 шт.; резервуар накопичування води - 1 шт.; термопакувальна піч -1 шт.; бактерицидна лампа - 1 шт.; метало-відбірний фільтр - 2 шт.; комплект автоматичної упаковки до термопечі - 1 шт.; холодильна установка - 1 шт.; видувальна машина - 1 шт.

04 грудня 2014 року державним виконавцем Янович С.П. призначено оцінювача ОСОБА_1 для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості майна, а саме: приміщення цеху ширвжитку та складських приміщень літ. ДД'Д", яке належить позивачу та розташоване за адресою: вул. Мендєлєєва буд. 1, м. Свалява, Закарпатської області.

19 грудня 2014 року експертом у виконавчому провадженні виготовлено звіт про вартість вищезазначеного майна, а 22 грудня 2014 року копію висновку надіслано сторонам виконавчого провадження.

26 грудня 2014 року у Відділ Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції надійшло заперечення проти результатів оцінки, відповідно до яких боржник просив призначити рецензування звіту експерта.

29 грудня 2014 року згідно постанови державного виконавця призначено рецензування звіту про оцінку майна, а 14 січня 2015 року рецензентом ОСОБА_2 виготовлено рецензію звіту про оцінку майна.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі

необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно ч. 5 цієї ж статті за відмову без поважних причин від надання висновку чи за надання висновку, що містить завідомо неправдиві відомості, експерт несе кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений державним виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі такого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений державним виконавцем.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Як зазначалось вище, діяльність суб'єкта оціночної діяльності регулюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, незалежно від того, що експерт здійснив оцінку майна боржника у процедурі примусового виконання виконавчого напису нотаріуса (виконавчого провадження), яке покладається на ДВС, оцінка майна є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності, а не діяльності відділу ДВС, а висновок експерта не є актом ВДВС.

Так, згідно ч.ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна

суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку

майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

В силу ст.33 цього Закону спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав вирішуються в судовому порядку, а в силу ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Отже, результатом діяльності експерта з оцінки майна є його звіт, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, а спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав вирішуються в судовому порядку.

Проте, оскарження дій експерта та його висновку не може здійснюватися за правилами КАС України, оскільки такий висновок не є актом суб'єкта владних повноважень в розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України, а суб'єкт оціночної діяльності не є суб'єктом владних повноважень в розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 № 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби»: «…у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення, що є підставою для призначення рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку. Судам необхідно враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і висновки експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, не підлягають розгляду адміністративними судами. У разі якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності - фізична особа, висновок експерта слід оскаржувати в порядку цивільного судочинства, якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності - юридична особа - у порядку господарського судочинства…».

З позовних вимог вбачається, що ПП «Синевир-К» не згоден з результатами проведеної оцінки майна, разом з тим, висновок експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань та не є актом державного чи іншого органу, обов'язковим для виконання, такий акт не є актом в розумінні КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року в справі № 807/216/15 слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року в справі № 807/216/15 скасувати.

Провадження в справі № 807/216/15 за позовом приватного підприємства «Синевир-К» до Відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору субєкти оціночної діяльності ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобовязання утриматися від вчинення дій, зобовязання до вчинення дій закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_4

Ухвалу складено в повному обсязі 09 лютого 2016 року.