Справа № 2а-10958/10/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року № 2а-10958/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень про результати розгляду скарг, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укспецтехніка» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 16.09.2010 №/0/22034/23-2.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, які ґрунтуються не на первинних облікових звітних документах та матеріалах зустрічної перевірки, а виключно на підставі неперевірених даних автоматизованої системи та припущеннях.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесені з урахуванням вимог чинного законодавства. Покликається на те, що взаємовідносини Позивача з ПП «Фудстаф» та ТзОВ «Полімерград» за квітень та червень 2010 року не мають ознак господарської операції, реальність господарської операції не підтверджена товарно-транспортними накладними та іншими документами, які доводять її реальність, а відтак отримані від постачальника податкові накладні не дають йому право на податковий кредит.

В судовому засіданні представник відповідача заперечення підтримав, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрспецтехніка» з питань взаєморозрахунків з ПП «Фудстаф» та ТОВ «Полімерград» за період за квітень, червень 2010.

01.09.2010 року відповідачем складено акт № 468/23-2/25230066 про результати позапланової виїзної перевірки позивача з питань взаєморозрахунків з ПП «Фудстаф»та ТОВ «Полімерград»за період з квітень, червень 2010 року. Перевіркою встановлено порушення п. 1.8. ст. 1, п.п. 7.4.1. п. 7.4., ст. 7, п.п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.7.5. п. 7.7. ст. 7, п.п. 7.7.10. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого завищено податковий кредит всього в сумі 359458,11 грн.

В акті зазначено, що відповідно до наявної в відповідача інформації бази даних АІС «Системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту»податкові декларації по податку на додану вартість ПП «Фудстаф»за квітень 2010 року подано з нульовими показниками, розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту не заповненні (декларація № 99462 від 25.05.2010 року з відміткою недійсна), декларація по податку на додану вартість за червень 2010 року не подано. Декларація по податку на прибуток за 1 кв. 2010 року та за 1 півріччя 2010 року до ДПІ у Приморському районі м. Одеса не подавалось. Основні фонди на підприємстві відсутні.

Відповідно до наявної в відповідача інформації бази даних АІС «Системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту» податкова декларація по податку на додану вартість ТОВ «Полімерград» за червень 2010 року (декларація № 40851 від 19.07.2010 року) зазначена з відміткою недійсна. Основні фонди на підприємстві відсутні.

16.09.2010 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення рішення № /0/22034/23-2 форми «Р», яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість 495287,00 грн. (в тому числі 359457,00 грн. основного платежу, 135830,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій).

28.10.2010 року відповідачем прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги, яким податкове повідомлення рішення № /0/22034/23-2 залишено без змін, а скаргу директора ТОВ «Укрспецтехніка»п. Шпака С.А. без задоволення.

02.11.2010 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення рішення № /1/22034/23-2 форми «Р», яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість 495287,00 грн. (в тому числі 359457,00 грн. основного платежу, 135830,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій).

18.11.2010 року ДПІ у м. Львові прийнято рішення про залишення повторної скарги без розгляду, у звязку з порушення строку подання.

Судом встановлено, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» задоволено частково.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.11.2015 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 скасовано в частині задоволення позову та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, в решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 залишено без змін.

Як видно з ухвали Вищого адміністративного суду від 12.11.2015 року, підставами скасування вказаних рішень суду було неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання юридичної оцірки всім обставинам у справі, у звязку з чим, справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного зясування та правильного вирішення у спору. Зокрема вказано, що:

- правоутворюючим фактом, з яким податкове законодавство пов'язує виникнення у платника права на формування даних податкового обліку, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг). За відсутності ж факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми податку на додану вартість не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів;

- за змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання;

-докази, що можуть використовуватись при аналізі реальності операції - дані про існування товару (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податку-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальників та покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі.

-реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді товарно-матеріальні цінності отримано від указаних у первинних документах контрагентів.

-для цього треба встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між позивачем та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь, допитати відповідних осіб як свідків.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181 від 21.12.2000 року із змінами і доповненнями в (редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами і доповненнями (редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»№ 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Згідно з п. 1.3. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до п. 1.7. ст. 1 цього ж Закону, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п. 1.8. ст. 1 цього ж Закону, бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

П.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону передбачає, що, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.п. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим же Законом, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням

товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 цього ж Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

П.п. 7.7.5. п. 7.7. ст. 7 цього ж Закону передбачає, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Згідно з 7.7.10. п. 7.7. ст. 7 цього ж Закону, джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Абзацом «б»п.п. 4.2.2 п. 4.2. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Згідно з п.п. 17.1.3., п. 17.1. ст. 17 цього ж Закону, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б»підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього ж Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф в даному випадку не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Судом встановлено, що ТзОВ «Укрспецтехніка» обсяг податкового кредиту при придбанні товару в ПП «Фудстаф» та ТзОВ «Полімерград» був включений в податковий кредит у Деклараціях з податку на додану вартість відповідно у квітні та червні 2010 року на підставі наступних податкових накладних за квітень та червень 2010 року (загальна сума податкового кредиту з ПДВ 139966.8 грн., 159491.31 грн. та 60000,00 грн.відповідно):

-податкова накладна № 287 від 16.04.2010р. на загальну суму 168200, 40 грн., в т.ч. ПДВ-28033,40 грн.;

-податкова накладна № 308 від 22.04.2010р. на загальну суму 168500,40 грн., в т.ч. ПДВ-28083, 40 грн.;

- податкова накладна № 326 від 26.04.2010р. на загальну суму 166000,80 грн., в т.ч. ПДВ- 27666,80 грн.;

- податкова накладна № 335 від 26.04.2010р. на загальну суму 168840,00 грн., в т.ч. ПДВ- 28140,00 грн.;

- податкова накладна № 337 від 28.04.2010р. на загальну суму 168200,40 грн., в т.ч. ПДВ- 28033,40 грн.;

-податкова накладна № 355 від 29.04.2010р. на загальну суму 58,80 грн., в т.ч. ПДВ- 9,80 грн.;

-податкова накладна № 504 від 01.06.2010р. на загальну суму 172000,00 грн., в т.ч. ПДВ- 28666,67 грн.;

-податкова накладна № 509 від 02.06.2010р. на загальну суму 130000,00 грн., в т.ч. ПДВ- 21666,67 грн.;

-податкова накладна № 510 від 03.06.2010р. на загальну суму 567547,60 грн., в т.ч. ПДВ- 94591,27 грн.;

-податкова накладна № 510/1 від 04.06.2010р. на загальну суму 56,40 грн., в т.ч. ПДВ- 9,40 грн.;

-податкова накладна № 530 від 09.06.2010р. на загальну суму 87343,80 грн., в т.ч. ПДВ- 14557,30 грн.;

- податкова накладна № 70603 від 07.06.2010р. на загальну суму 360000,00 грн., в т.ч. ПДВ- 60000,00 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи листів ТОВ «Полімерград» та ПП «Фудстаф» на адресу позивача та копій судових рішень вказані контрагенти відобразили в своїй податковій звітності виписані ТзОВ «Укрспецтехніка» податкові накладні, однак в даних платників податків наявні судові спори щодо визнання вказаної звітності податковими органами.

Крім цього, відповідач не заперечував, що станом на час розгляду справи в результаті автоматичного співставлення даних податкового кредиту позивача на рівні ДПА України не встановлено розбіжності з вказаними контрагентами.

Також судом взято до уваги представлені позивачем первинні документи, якими оформлялись господарські операції, а саме договори поставки, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, картки рахунків бухгалтерського обліку та оборотно-сальдові-відомості, платіжні доручення.

Судом встановлено, що транспортування придбаного в ТОВ «Полімерград» та ПП «Фудстаф» товару здійснювалось транспортом перевізників ФОП ОСОБА_3, ПП «Галюрбуд» та СПД ОСОБА_4 за рахунок постачальників. Товаро-транспортні накладні були надані перевіряючим при проведенні перевірки (що стосуються поставок від ПП «Фудстаф»), а також представлені суду (товаро-транспортна накладна щодо поставки від ТзОВ «Полімерград»). Придбаний у ТОВ «Полімерград» та ПП «Фудстаф» товар (сировину) Позивачем використано в господарській діяльності шляхом передачі в переробку ТзОВ ПІІ «Ізотерм-С» (с.Варковичі) згідно Договору на переробку давальницької сировини № 01/07-01 від 01.07.2009р. та Договору на відповідальне зберігання №01/07/09-01 від 01.09.2009р., а також частково реалізовано третім особам- ТзОВ «Століт-Полтава» (с. Решетилівка), ПП ІКЦ «Облік», ТзОВ ПІІ «Ізотерм-С».

Допитаний в якості свідка директор ТзОВ «Укрспецтехніка» - громадянин ОСОБА_5 пояснив, що з ТОВ «Полімерград» позивач проводив господарські операції протягом 2009-2012 років, а не тільки червня 2010 року, а з ПП «Фудстаф» також і в травні 2010р., з посадовими особами вказаних підприємств він укладав договори особисто, у вказаних підприємств позивач закуповував імпортну сировину для виробництва пінополістирольних плит, яке здійснювалось на заводах у с. Варковичі та с. Решетилівка. Отримання товару по кількості та якості оформлялось видатковими накладними, які зі сторони ТзОВ «Укрспецтехніка» складались за його участю та працівників- Сень Л.А., ОСОБА_6 Розрахунок за поставлений товар проведено повністю у безготівковій формі. На кожну партію сировини постачальником надавались сертифікати якості від виробника.

Судом також взято до уваги факт проведення та результати планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Укрспецтехніка» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010р., за результатами якої складено акт від 02.06.2011р. № 105/23-5/25230066, та не встановлено порушень податкового законодавства платником податків ні по операціях з ТОВ «Полімерград» та ПП «Фудстаф» за інші місяці 2010р., ні з питань оподаткування податком на прибуток за квітень, червень 2010 року.

Судом не враховуються пояснення відповідача щодо безпідставності включення позивачем до податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість квітень, червень 2010 року, оскільки виникнення права позивача на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є обєктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів бухгалтерського обліку в підтвердження такого проведення.

Судом також не враховуються пояснення відповідача, що на час перевірки в результаті автоматичного співставлення даних податкового кредиту позивача на рівні ДПА України встановлено розбіжності з контрагентами позивача, неподання такими податкових декларації з податку на додану вартість та/або з нульовими показниками, не заповнення розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту, відсутність основних фондів, оскільки Закон України «Про податок на додану вартість» не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Якщо контрагенти позивача (ПП «Фудстаф», ТОВ «Полімерград») не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо контрагентів позивача. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Позивач виконав усі передбачені законом обовязки щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відтак, обставини щодо реальності господарських операцій та правомірності включення позивачем до складу податкового кредиту квітень, червень 2010 року на підставі вищевказаних податкових накладних відповідачем належними та допустимими доказами спростовані не були.

Вказана позиція по суті узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 13.01.2009 року та позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постановах від 21.01.2010 року та від 21.07.2010 року.

Крім того, узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують у підставності позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, податкове повідомлення рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова № /0/22034/23-2 від 16.09.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість 495287,00 грн. (в тому числі 359457,00 грн. основного платежу, 135830,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій) є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки судом встановлено відсутність порушення позивачем п. 1.8. ст. 1, п.п. 7.4.1. п. 7.4., ст. 7, п.п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.7.5. п. 7.7. ст. 7, п.п. 7.7.10. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». .

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 16.09.2010 №/0/22034/23-2.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» судовий збір в розмірі 3 (три) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський