Справа № 2-а-89/10/1506
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 р.Справа № 2-а-89/10/1506

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Крачкова С.В.

Колегія судів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційні скарги ОСОБА_3 на ухвалу та постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року у справі № 2-а-89/10/1506 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду у Біляївському районі Одеської області про визнання протиправним розпорядження про зменшення розміру пенсії, зобовязання відновити пільгову пенсію за віком станом на 01 лютого 2009 року, стягнення заборгованості по пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до Біляївського районного суду Одеської області у якому, з урахуванням уточнень (а.с.133), просив визнати протиправним розпорядження відповідача про зменшення розміру пільгової пенсії за віком з 01.02.2009 року, визнати протиправним призначення розміру пенсії з 01.01.2004 року, зобовязати відповідача здійснити перерахунок з метою збільшення пенсії, починаючи з 01.04.2004 року та до даного часу, зобовязання відповідача виплатити неотриману пенсію, з урахуванням відповідного перерахунку.

В обґрунтування позову зазначив, що до березня 2009 року йому, як пенсіонеру за віком, відповідачем була призначена та сплачувалась пенсія розміром 2766 грн.

У квітні 2009 року його повідомили про зменшення розміру пенсії до 2296,51 грн., а з вересня 2009 року-1558 грн., мотивуючи своє рішення тим , що при перерахунку пенсії з 01.01.2004 року допущена помилка в частині визначення заробітної плати для обчислення пенсії, а саме заробіток для обчислення пенсії безпідставно обчислений з 24 місяці в період з 01.06.91 року по 30.04.93 рік, які не є останніми місяцями його роботи перед зверненням за призначенням пенсії.

Позивач уважав такі дії та рішення відповідача протиправним, у звязку з чим просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

ОСОБА_4 Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року у задоволенні позовним вимог про визнання протиправним розпорядження про зменшення розміру пенсії, зобовязання відновити пільгову пенсію за віком станом на 1 лютого 2009 року, стягнення заборгованості по пенсії відмовлено.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року позовні вимоги про визнання протиправним призначення розміру пенсії з 01.01.2004 року, зобовязання зробити перерахунок пенсії та виплатити не отриману пенсію з 01.01.2004 року залишені без розгляду.

Не погоджуючись з постановленими у справі судовими рішеннями, ОСОБА_3 подав апеляційні скарги, в яких зазначається, що судом першої інстанції при винесенні постанови та ухвали порушені норми матеріального права,у звязку з чим апелянт просить скасувати ухвалу та постанову суду першої інстанції із постановленням нової ухвали про направленням справи для продовження розгляду .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Біляївському районі з 22.06.2002 р.

19.07.2002 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення, її розмір був перерахований за заявою у 2004 році, в якій він вказав, що на пенсію вперше пішов в 1993 році і просив перерахувати пенсію виходячи з заробітку з 01.05.1991 р. по 30.04.1993 р.( а.с. 32-33).

16.11.2004 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії з більш високого заробітку згідно ст.ст.65,99 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

28.07.2009 року відповідач отримав пенсійну справу на позивача з Луганського Управління Пенсійного Фонду України, з якої вбачається, що в 1996 році йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах і він її отримував до 30.11.1996 року.

Приймаючи постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що в 2004 році позивач надав відповідачу недостовірну інформацію про те, що період 1991 -1993 роки був останнім робочим періодом перед виходом на пенсію, проте матеріалами справи підтверджено, що вказаний не був останнім робочим періодом ОСОБА_3 перед виходом на пенсію, а тому розпорядження управління Пенсійного фонду України у Біляївському районні Одеської області щодо перерахунку йому пенсії від 01.06.2009р. відповідають чинному законодавству.

Проте такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Біляївському районні Одеської області.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з записами у трудовій книжці та військовим білетом зазначені наступні періоди роботи позивача:

- з 05.06.1959 р. по 16.09.1960 р- лісогон на поверхні;

з 17.09.1960 р. по 19.07.1962 р.- навчання за спеціальністю.

з 20.07.1962р. по 02.11.1962 р. - робота підземним електрослюсарем.

з 10.11.1962 р. по 27.10.1965 р. - строкова служби в рядах ОСОБА_5

з 22.11.1965 р. по 02.12.1967 р. - період роботи підземним проходчиком.

з 03.12.1967 р. по 08.12.1985 р - період служби в рядах ОСОБА_5.

з 30.12.1985 р по 17.01.1986 р. - період роботи учнем підземного гірноробочого.

з 18.01.1986 р по 19.04.1986 р. - період навчання на курсах.

з 20.04.1986 р. по 17.05.1993р. період роботи підземним машиністом

з 29.06.1993 р. по 31.03.1994 р. - період роботи провідником, сторожем у вагонному

депо Луганська

з 01.04.1994 по 16.09.1999 р.- період роботи ремонтником в дистанції колії ст. Луганськ.

Таким чином, на момент, коли ОСОБА_3 виповнилось 50 років, а саме 25 листопада 1992 р., він як особа, яка працювала на підземних роботах не менше 10 років, набув необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Своїм правом на отримання пільгової пенсії за віком ОСОБА_3 скористався 17 травня 1993 року шляхом звернення за місцем роботи із заявою про вихід на пенсію за віком та заявою по звільнення з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції що діяла 17 травня 1993 року) заява про призначення пенсії працюючим пенсіонером подається за місцем роботи, а непрацюючим - до районного (міського) відділу соціального забезпечення за місцем проживання заявника.

Із виписки із наказу Шахтоуправління „Луганське" виробничого об'єднання „Луганськвугілля" від 17.05.1993р. №355/к вбачається, що ОСОБА_3 був звільнений 17.05.1993р. за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

Згідно зі ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку, зокрема, пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку.

Статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що діяла станом на 17.05.1993р.) передбачено, що середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, останнім робочим періодом ОСОБА_3 перед виходом на пенсію був саме період з 01.05.1991 року по 30.04.1993року, тобто 24 місяці передуючі досягнення ОСОБА_3 пенсійного віку.

За таких обставин, розпорядження відповідача щодо зменшення пенсії ОСОБА_3 розміру пільгової пенсії за віком з 1 лютого 2009 року з тих підстав, що період з 01.05.1991р. по 30.04.1993 року не був останнім періодом перед виходом на пенсію є протиправними.

З приводу правомірності обчислення відповідачем пільгового стажу позивача колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно зі ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Враховуючи, що позивач на момент введення в дію Закону України „Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року мав повний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що надавав право на пенсію на пільгових умовах (10 років і три дні), то на підставі ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення" на позивача розповсюджується порядок призначення пенсій за віком відповідно до вимог і за стажем, встановлений Положенням про призначення та виплати державних пенсій, затвердженим ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 03.08.1972р. №590.

В період проходження позивачем військової служби діяло Положення «Про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590.

Підпунктом «к» частини 1 та частиною 3 пункту 109 цього Положення було встановлено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій робітникам та службовцям, що працювали на підземних роботах, періоди служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюються за вибором особи, що звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала цьому періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. При цьому згідно з ч. 5 п. 109 даного Положення зазначений період враховується в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи в пільгових розмірах.

Як вбачається з розрахунків стажу, врахованого відповідачем при призначенні та перерахунку пенсії позивача, останній відразу після проходження військової служби в Збройних Силах СРСР працював на підземних роботах.

За таких обставин, враховуючи стаж пільгової роботи позивача на підземних роботах 10 років та три дні до його пільгового стажу повинно було бути зараховано додатково 10 років та три дні служби у Збройних силах СРСР.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що період проходження ним військової служби повинен прирівнюватися до стажу на підземних роботах за Списком № 1, внаслідок чого загальна тривалість стажу позивача на підземних роботах за Списком № 1 становить 20 років та 6 днів.

Посилання відповідача на ст. 8 Закону України „Про соціально-правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" в частині того, що до пільгового стажу зараховується виключно строкова військова служба є безпідставним, так спірні відносини регулюються порядком призначення пенсій за віком відповідно до вимог і за стажем, встановленим Положенням про призначення та виплати державних пенсій, затвердженим ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 03.08.1972р. №590, яке передбачало включення до пільгового стажу всього періоду військової служби в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи в пільгових розмірах.

За таких обставин, відповідач неправомірно повністю виключив стаж позастрокової служби позивача в складі Збройних сил СРСР із пільгового стажу.

З приводу оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку звернення до суду без поважних причин.

Так, згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач змінив позовні вимоги шляхом подання заяви у листопаді 2010 року, в якій оскаржував протиправні дії відповідача з 01.01.2004 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Посилання позивача на статтю 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону - до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує.

Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цій справі, нарахування спірних сум відповідачем не здійснювались, підстави для застосування статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Аналогічне положення міститься і в ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи ( ухваленні постанови), неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Водночас колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу відповідно до норм процесуального права, що є підставою для відмови в задоволені апеляційної скарги про її скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196; 198; 202; ч.2 ст. 205; ст.206; 207 ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року залишити без задоволення . а ухвалу суду від 21 грудня 2010 року у справі № 2а-89/10/1506 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року задовольнити.

ОСОБА_4 Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2010 року у справі № 2а-89/10/1506 скасувати.

Ухвалити у справі № 2а-89/10/1506 нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районні Одеської області про зменшення ОСОБА_3 пільгової пенсії за віком з 01 лютого 2009 року, зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районні Одеської області здійснити відповідний перерахунок пенсії з 01 квітня 2009 року та здійснити відповідні пенсійні виплати, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі 03.10.2011 року

Головуючий: Судді: