Справа № 826/26777/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2016 року 14:50 № 826/26777/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючого судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Суховій О.В.,

за участю сторін:

представники позивача - Пророченко С.В., Радзівіл С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно.УА» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.10.2015р. №0,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерно.УА» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.10.2015р. №0.

По суті висновків ДПІ, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірного рішення, позивач зазначає, що зазначені висновки ґрунтуються на оцінці обставин взаємовідносин позивача з контрагентами позивача (ТОВ «Укрінжиніринг Він» та ТОВ «Архітектура Стилю»). Зокрема, ДПІ дійшла до висновку про нездійснення спірних операцій та, відповідно, про відсутність підстав для формування податкового кредиту. Позивач вважає доводи ДПІ надуманими та зазначає, що спірні операції з поставки товарів фактично проведені та документально оформлені, а відтак позивач вважає правомірним формування спірних сум податкових вигод, у зв'язку з чим не вбачає підстав для прийняття оскаржуваного рішення та просить його скасувати.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, письмових заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав, свого відношення до позову не висловив, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв'язку з чим у судовому засіданні на підставі ч.4 ст.128 КАС України ухвалено розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Слід зазначати, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі у відповідача витребувані, крім іншого: - всі матеріали та пояснення, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, однак жодних документів чи пояснень від ДПІ до суду не надходило.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 01.02.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ТОВ «Зерно.УА» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин із ТОВ «Укрінжиніринг Він» () за період березня 2015 року та із ТОВ «Архітектура Стилю» () за період травня 2015 року, про що складено акт перевірки від 29.09.2015р. №400/26-55-22-10/38451064 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено, що у період, який перевірявся, ТОВ «Зерно.УА» було зареєстровано платником ПДВ з 28.03.2013 року. До основних видів діяльності товариства належить - 46.21 «Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин». Середньооблікова кількість працюючих у ТОВ «Зерно.УА» в спірному періоді - 9 осіб.

Зокрема, щодо взаємовідносин ТОВ «Зерно.УА» із контрагентом ТОВ «Укрінжиніринг Він» в Акті перевірки зазначено, що відносини між вказаними особами здійснювалися на підставі Договору поставки №15-СТ від 19.03.2015р., відповідно до умов якого ТОВ «Укрінжиніринг Він» (Постачальник) зобов'язувався поставити та передати у власність ТОВ «Зерно.УА» (Покупцю) сільськогосподарську техніку (товар), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити його вартість. Кількість та ціна товару вказуються у Специфікації (додаток №1 до Договору).

В акті перевірки зазначено, що згідно умов даного договору ТОВ «Укрінжиніринг Він» відвантажено на користь ТОВ «Зерно.УА» у березні 2015 року сільськогосподарську техніку (сівалка пневматична, культиватор, плуг навісний, обприскувач тощо), у зв'язку з чим ТОВ «Зерно.УА» в березні 2015 року отримало від ТОВ «Укрінжиніринг Він» видаткову накладну від 31.03.2015р. №3103-1 на загальну суму 2820300,00 грн., у т.ч. ПДВ 470050,00 грн., а також податкову накладну від 31.03.2015р. №2, яка містить ту ж саме суму, що і у видатковій накладній.

Розрахунки між сторонами проведені у безготівковій формі.

ДПІ зазначено, що вказана податкова накладна від 31.03.2015р. №2 зареєстрована ТОВ «Укрінжиніринг Він» у ЄДРПН за березень 2015 року.

Однак, як зазначає ДПІ, товариством не надано до перевірки товарно-транспортних накладних, які б свідчили про фізичне переміщення товару, а відтак ТОВ «Зерно.УА» документально не доведено транспортування продукції від постачальника ТОВ «Укрінжиніринг Він».

Надалі цитуються певні положення Договору щодо експлуатації і гарантії товару та зазначається про ненадання до перевірки вказаних у договорі документів, однак не вказано яких конкретно документів.

Вказано, що середньооблікова кількість штатних працівників ТОВ «Укрінжиніринг Він» в березні 2015р. складала - 6 осіб. В ході аналізу податкової звітності, поданої ТОВ «Укрінжиніринг Він» до податкового органу, встановлено відсутність інформації про наявність у товариства складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування.

Також, в Акті перевірки вказується, що в ході проведення детального аналізу ланцюга постачання (до 4-ї ланки) не встановлено походження товарів по ланцюгу постачання, внаслідок здійснення маніпулювання податковою звітністю з метою отримання податкової вигоди підприємством-покупцем ТОВ «Зерно.УА». Зазначено, що відображення ТОВ «Зерно.УА» отримання товарів від ТОВ «Укрінжиніринг Він» фактично не підтверджується по ланцюгу постачання, як свідчать податкові накладні, зареєстровані в ЄДРПН в один день, а саме 31.03.2015р. сільськогосподарська техніка була реалізована чотирма підприємствами-постачальниками по одним і тим же цінам.

Таким чином, як зазначає ДПІ, ТОВ «Зерно.УА» отримано податкову накладну від ТОВ «Укрінжиніринг Він» без реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрати дохідної частини Державного бюджету.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Зерно.УА» із контрагентом ТОВ «Архітектура Стилю» в Акті перевірки зазначено, що відносини між вказаними особами здійснювалися на підставі Договору поставки №2905/15-283 від 29.05.2015р., відповідно до умов якого ТОВ «Архітектура Стилю» (Постачальник) зобов'язувався поставити та передати у власність ТОВ «Зерно.УА» (Покупцю) насіння сої українського походження (врожаю 2014 року), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити його вартість. Товар поставляється партіями згідно Специфікацій, які підписуються сторонами для кожної партії поставки.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Архітектура Стилю» на адресу ТОВ «Зерно.УА» надано рахунок на оплату по замовленню товару №2905/15-283 від 29.05.2015р., номенклатура поставки - насіння сої, кількість 550тн., вартість товару без ПДВ - 3751483,33грн., вартість з ПДВ - 4501750 грн.

До перевірки надано видаткову накладну від 29.05.2015р. №2905/15-283 та податкову накладну від 29.05.2015р. №33 на загальну суму з ПДВ 4501747 грн., у т.ч. ПДВ - 750291,30 грн.

Розрахунки між сторонами проведені у безготівковій формі.

ДПІ зазначено, що вказана податкова накладна зареєстрована ТОВ «Архітектура Стилю» у ЄДРПН.

Поряд з цим в Акті вказується, що до перевірки надано Договір №2905/15-284 від 29.05.2015р., укладений позивачем з ТОВ «Агріс Полісся» (), відповідно до якого ТОВ «Агріс Полісся» (Зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана йому Поклажодавцем (ТОВ «Зерно.УА») і повернути її останньому у схоронності. Під річчю розуміється насіння сої, кількість 550тн.

Однак, як зазначає ДПІ, товариством не надано до перевірки товарно-транспортних накладних, які б свідчили про фізичне переміщення товару, а відтак ТОВ «Зерно.УА» документально не доведено транспортування продукції від постачальника ТОВ «Архітектура Стилю».

Надалі цитуються певні положення Договору щодо якості товару та зазначається про ненадання до перевірки вказаних у договорі документів, однак не вказано яких конкретно документів.

В Акті перевірки вказується, що в ході аналізу податкової звітності, поданої ТОВ «Архітектура Стилю» до податкового органу, встановлено фактичну відсутність у товариства трудових ресурсів, виробничого, транспортного та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності. Однак, всупереч наведеному ДПІ надалі зазначає, що згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого ЄСВ у травні 2015 року в ТОВ «Архітектура Стилю» встановлено 6 працюючих осіб.

Також вказано, що в ході проведення детального аналізу ланцюга постачання (до 4-ї ланки) не встановлено походження товарів по ланцюгу постачання, внаслідок здійснення маніпулювання податковою звітністю з метою отримання податкової вигоди підприємством-покупцем ТОВ «Зерно.УА». Зазначено, що відображення ТОВ «Зерно.УА» отримання товарів від ТОВ «Архітектура Стилю» фактично не підтверджується по ланцюгу постачання, як свідчать податкові накладні, зареєстровані в ЄДРПН в один день, а саме 29.05.2015р. насіння сої було реалізовано чотирма підприємствами-постачальниками по одним і тим же цінам.

Таким чином, як зазначає ДПІ, ТОВ «Зерно.УА» отримано податкову накладну від ТОВ «Архітектура Стилю» без реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрати дохідної частини Державного бюджету.

Враховуючи наведене, ДПІ у розділі «Висновок» Акту перевірки зазначає про порушення ТОВ «Зерно.УА» п/п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 198.1, 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПДВ, який підлягає сплаті до бюджету на суму 1220341 грн., у т.ч. за березень 2015 року - на суму 470050 грн. та за травень 2015 року - на суму 750291 грн.

На підставі зазначених висновків Акту перевірки ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.10.2015р. №0, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 1 220 341грн. за основним платежем та на 610 171грн. за штрафними санкціями.

Позивач скористався досудовим порядком вирішення спору та подав до ГУ ДФС у м. Києві скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення. Станом на момент розгляду справи доказів прийняття рішення за скаргою суду не надано, що, однак, не перешкоджає оскарженню рішення контролюючого органу у суді.

Проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції на час проведення спірних операцій та формування податкового кредиту), а саме:

- п/п. 14.1.36. (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі п/п та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження даних обліку) та положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою його формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства спір по суті, суд виходить також з того, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Висновки ДПІ по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеними контрагентами та підставою для прийняття спірного рішення.

З Акту перевірки вбачається, що ДПІ по суті не аналізувалися умови поставок та характер спірних операцій.

Так, за відносинами позивача з ТОВ «Укрінжиніринг Він» щодо поставки позивачу товару (сільськогосподарської техніки), слід зазначити, що відносини між цими особами здійснювалися на підставі договору поставки №15-СТ від 19.03.2015р.

Згідно умов вказаного договору Постачальник зобов'язується поставити позивачу товар на склад покупця, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., смт. Володарськ Волинський, вул. Чапаєва, 18-А. Відповідно до специфікації №1 до договору обумовлювалась поставка таких товарів, зокрема: сівалка пневматична, культиватор, плуг навісний, обприскувач тощо. Загальна вартість товару з ПДВ - 2820300 грн.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що моментом виконання обов'язку щодо передачі товару вважається дата отримання товару Покупцем в місці поставки товару, що підтверджується документально шляхом складання накладної та акту приймання-передачі товару.

Право власності на товар переходить до покупця в момент його передачі за актом приймання-передачі у місці поставки (п. 3.3 Договору).

Стосовно відносин позивача з ТОВ «Архітектура Стилю» щодо поставки позивачу товару (насіння сої українського походження), слід зазначити, що відносини між цими особами здійснювалися на підставі договору поставки №2905/15-283 від 29.05.2015р.

Згідно умов вказаного договору товар поставляється партіями згідно Специфікацій, які підписуються сторонами для кожної партії поставки. Місце поставки кожної партії товару зазначається у специфікації.

Так, згідно специфікації №1 до договору визначено, що поставка товару (місце поставки) здійснюється за адресою: Житомирська обл., смт. Володарськ Волинський, вул. Чапаєва, 18-А, тобто за адресою складу позивача. Відповідно до специфікації обумовлювалась поставка такого товару як - насіння сої українського походження врожаю 2014 року, кількість 550 тонн. Загальна вартість з ПДВ - 4501750 грн.

Пунктом 3.3 Договору визначено, що датою поставки товару вважається дата переоформлення товару на ім'я покупця.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту оформлення товару на ім'я покупця (п. 3.5 Договору).

Одночасно із передачею товару постачальник зобов'язаний передати покупцю такі документи: оригінал видаткової накладної на товар; зареєстровану належним чином електронну податкову накладну; оригінал акту приймання-передачі товару (п. 3.6 Договору).

З наведеного у сукупності вбачається, що позивач в даному конкретному випадку не є учасником транспортних відносин та з урахуванням особливостей, передбачених договорами, має прийняти товар у себе на складі, у зв'язку з чим наявність у нього в даному конкретному випадку транспортних документів не є обов'язковою, на що власне і звертав увагу представник позивача під час розгляду справи.

Виходячи з наведеного, за даних конкретних умов поставки достатнім є оформлення поставки накладною, актом, іншим подібним документом про прийняття товару на складі. В даному випадку до матеріалів справи надано видаткові накладні, акти приймання-передачі, які є достатніми первинними документами, що підтверджують факт поставки товару на склад позивача.

Відтак, викладені в акті перевірки доводи ДПІ про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин між позивачем і ТОВ «Укрінжиніринг Він» та ТОВ «Архітектура Стилю» у зв'язку із ненаданням до перевірки товарно-транспортних накладних, не можуть беззаперечно свідчити про порушення позивачем податкового законодавства та формування спірних сум податкового кредиту, оскільки наявність у позивача транспортних документів в даному випадку не є обов'язковою.

У той же час сукупність наданих позивачем первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання операцій такого роду, зокрема: договорів із додатками до них (т.1 а.с.26-29, 44-48); видаткових накладних (т.1 а.с.42, 56); податкових накладних (т.1 а.с.43, 57); рахунок-фактури (т.1 а.с.31, 49); банківських виписок (т.1 а.с.32-41, 50-55); акту приймання-передавання (т.1 а.с.30), а також, враховуючи Договір №2905/15-284 від 29.05.2015р. про зберігання належного позивачу насіння сої у кількості 550тн., укладений між позивачем та ТОВ «Агріс Полісся», наявність якого встановлена ДПІ в Акті перевірки, не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентами позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

При цьому суд не приймає до уваги доводи ДПІ, викладені в Акті перевірки, про ненадання позивачем до перевірки вказаних у договорі документів, оскільки в Акті перевірки не вказано яких конкретно документів не було надано до перевірки, а також відповідачем в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано суду доказів витребування таких документів та відмови платника податків або його законних представників надати копії таких документів (акту відмови, складеного у відповідності до п.85.6 ПК України).

Стосовно ж викладених в Акті перевірки доводів ДПІ про те, що в ході проведення детального аналізу ланцюга постачання не встановлено походження товарів по ланцюгу постачання, суд зазначає, що в акті перевірці наводиться інформація по ланцюгу контрагентів ТОВ «Укрінжиніринг Він» та ТОВ «Архітектура Стилю» до 4 ланки та без будь-яких фактів фіксації порушення робиться висновок про нереальність господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «Укрінжиніринг Він» та ТОВ «Архітектура Стилю».

Акт перевірки не містить як аналізу дотримання податкової дисципліни позивачем та його контрагентами, так і доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин, зокрема, не вбачається відхилень між сумами задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту між позивачем та ТОВ «Укрінжиніринг Він» і ТОВ «Архітектура Стилю».

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.

Крім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку постачальників позивача, як-то неподання звітності, недекларування податкових зобов'язань, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Суд також не приймає до уваги доводи ДПІ щодо реалізації спірного товару декількома постачальниками по аналогічним цінам, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наведенні обставини (звітності таких постачальників, витягу з ЄРПН тощо). При цьому суд враховує, що такі обставини, за відсутності доказів протиправного характеру діяльності підприємств, не можуть свідчити про порушення саме позивачем податкового законодавства та впливати на його право формувати податковий кредит.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що ДПІ в Акті перевірки вказує на наявність у штаті кожного із контрагентів позивача по 6 працюючих осіб, та ДПІ в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням сутності операцій не доведено недостатності такої кількості трудових ресурсів для виконання спірних операцій та не доведено обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагентам для виконання спірних операцій, але були відсутні, враховуючи при цьому те, що вказані операції по суті носили характер перепродажу продукції, що не заборонено законодавством та не потребує значних трудових та організаційних ресурсів для організації виконання таких операцій.

Відтак, сукупність вказаних матеріалів підтверджує фактичне виконання спірних операцій, а також їх взаємозв'язок з господарською діяльністю позивача, та не дає підстав для висновку про нездійснення спірних операцій.

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкові накладні видані контрагентами позивача за оподатковуваними операціями за ставкою 20% (за звичайними правилами), що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Контрагенти позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкових накладних були зареєстровані платниками ПДВ, що не заперечується та визнається в Акті перевірки, а отже видача ними податкових накладних є правомірною.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагентів позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»).

У взаємозв'язку з наведеним суд також зазначає, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Під час розгляду справи ДПІ також не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України.

В контексті наведеного слід додати, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення.

Відтак, позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно.УА» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16.10.2015р. №0.

Судові витрати в розмірі 27 458 грн. (двадцять сім тисяч чотириста п'ятдесят вісім гривень нуль коп.) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно.УА» (; адреса: 01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 20-В) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (; адреса:01001, м. Київ, вул. Лескова, 2).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 08.02.2016 р.

Суддя В.П. Шулежко