Справа № 800/102/16
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 лютого 2016 року м. Київ справа № 800/102/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Ємельянова В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання незаконним та скасування листа Президента України про відмову у підписанні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заміни довічного позбавлення волі більш м'яким покаранням» від 26 листопада 2015 року, визнання незаконними та необґрунтованими позицій, сформульованих у листі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Президента України Порошенка П.О. з вимогами про визнання незаконним та скасування листа Президента України про відмову у підписанні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заміни довічного позбавлення волі більш м'яким покаранням» від 26 листопада 2015 року, визнання незаконними та необґрунтованими позицій, сформульованих у листі.

Позов обґрунтовує тим, що 17 грудня 2015 року Президент України не підписав Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заміни довічного позбавлення волі більш м'яким покаранням», прийнятий Верховною Радою України 26 листопада 2015 року, виклавши в оскаржуваному листі пропозиції до цього Закону. Вважає, що непідписання Президентом України вказаного Закону та викладені в листі пропозиції порушують основоположні принципи, викладені у статті 28 Конституції України, статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Стратегії сталого розвитку «Україна - 2020», Рекомендації № Rec (2003) 22 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про умовно-дострокове звільнення від 24 вересня 2003 року, а також не відповідають статті 50 Кримінального кодексу України, статтям 1, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України. З цих підстав просить визнати незаконними та скасувати позиції Президента України, викладені у листі з пропозиціями до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заміни довічного позбавлення волі більш м'яким покаранням».

Частиною 4 статті 18, статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Конституції України прийнятий Верховною Радою України закон підписує Голова Верховної Ради України і невідкладно направляє його Президентові України. Президент України протягом п'ятнадцяти днів після отримання закону підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду.

Пунктами 29, 30 частини 1 статті 106 Конституції України встановлюються повноваження Президента України підписувати закони, прийняті Верховною Радою України, або здійснювати право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2003 року № 6-рп/2003 «У справі за конституційним поданням 73 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) здійсненого Президентом України права вето стосовно прийнятого Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до статті 98 Конституції України» та пропозицій до нього (справа щодо права вето на закон про внесення змін до Конституції України)» зазначено, що відповідно до частини 2 статті 94 Конституції України в разі, якщо Президент України не підписує закон, він повертає його зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду. Тобто, Президент України здійснює право вето і повертає закон на повторний розгляд Верховної Ради України з відповідними пропозиціями. Зазначені пропозиції Президента України не можуть розглядатися як указ чи розпорядження Президента України, а саме як акти, що видаються ним згідно з частиною 3 статті 106 Конституції України. Президент України здійснює право вето стосовно прийнятого Верховною Радою України закону після одержання його для підписання на відповідній стадії законодавчого процесу. Це є конституційно-правовою формою участі Президента України в законодавчому процесі. Підписання або повернення закону на повторний розгляд Верховної Ради України - виключне конституційне право Президента України.

Отже, Президент України при підписанні законів чи при утриманні від їх підписання не виконує владних управлінських функцій, а реалізовує свої повноваження щодо законодавчої діяльності.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 17, 109, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання незаконним та скасування листа Президента України про відмову у підписанні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заміни довічного позбавлення волі більш м'яким покаранням» від 26 листопада 2015 року, визнання незаконними та необґрунтованими позицій, сформульованих в листі у зв'язку з тим, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що розгляд його справи віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною 7 статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Ємельянова