Справа № 804/13621/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" січня 2016 р. справа № 804/13621/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 р. у справі №804/13621/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКОМ-ФОРТ"

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, -

встановив:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №110100000/2015/200040/1 від 03.03.2015р. про коригування митної вартості товару;

- визнати протиправною та скасувати оформлену відповідачем картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/00074 від 03.03.2015 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 р. позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що подані позивачем документи містять усю необхідну інформацію для ідентифікації ввезеного товару, а відповідачем не надано жодних доказів того, що подані основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів, відомості щодо їх ціни та використати основний метод визначення митної вартості за ціною контракту.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального права.

Відповідач, зокрема, зазначив, що позивач 02.03.2015р. звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення в режимі "імпорт" товару - Плоди ківі свіжі (сорт Heyward). Виробник Компанія "FRUTTAVIVA" S.R.L., Італія. Країна виробництва: IT", що надійшов на його адресу на виконання умов контракту від 12.09.2014 № 2807-FV/BF, сторонами якого є позивач (покупець) та Компанія "FRUTTAVIVA" S.R.L., Італія (продавець). Для здійснення митного оформлення позивачем надано електронну митну декларацію

№110100000/2015/204280. Митна вартість товару заявлена позивачем відповідно до статті 58 МК України зі основним методом визначення митної вартості (за ціною угоди) на рівні 0,7989 дол. США/кг.

За результатами митного контролю встановлено, що:

- у договорі комісії від 12.09.2014р. №1209/7 передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2 % від обсягів поставок, але вартість товару у специфікації до зовнішньоекономічного контракту 26.02.2015р. №7 та специфікації до договору комісії від 26.02.2015р. №7FR не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про невключения до митної вартості товару всіх складових;

- у наданому до митного оформлення висновку ТПП від 02/03/2015 № ГО-692 містяться посилання лише на Інтернет - сайті www.alibaba.com, що є онлайн платформою для бізнесу, провідним постачальником онлайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів, дає можливість створювати власні профілі будь-якій компанії та реєструватися будь-якому користувачу. Останнє унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, перевірку цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних. Інтернет-сайт www.alibaba.com збирає та оброблює інформацію з різних галузей промисловості, тобто не є офіційною біржовою організацією у відповідності до ст.53 МК України; дані, зазначені експертом, не піддаються обчисленню: відсутні коефіцієнти (числове визначення), порядок розрахунку тощо. Зазначене викликає сумніви, щодо достовірності складових митної вартості заявленого товару та ставить під сумнів автентичність наданих до митного оформлення документів та не дає змогу вірно розрахувати митну вартість товару заявленого до митного оформлення.

У зв'язку з наведеним, декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 03.03.2015р. № 03/03-10 декларант відмовився від надання додаткових документів.

Судом першої інстанції при постановленні рішення помилково не враховано доводи митниці стосовно не включення до митної вартості товару суми комісійної винагороди.

В оскаржені постанові суд посилається на підпункт "а" п.1 ч. 10 ст.58 МК України, відповідно до якої комісійна винагорода є складовою частиною митної вартості товару, проте всупереч цьому зазначає, що комісійна винагорода не може і не повинна включатись до митної вартості товару.

Згідно доводів позивача, договір комісії є внутрішнім договором, відповідно до якого Комітент отримує товар на митній території України. Отже ціна, за якою товар придбано за зовнішньоекономічним контрактом умовах поставки FCA та яка не включає транспортну складову не може бути однаковою з ціною за цей же товар вже на території України, до якої повинна бути включена, як мінімум, транспортна складова. Зазначене стало підставою для витребування додаткових документів, a caме: виписки з бухгалтерської документації.

Представником митниці під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначалось про те, що митницею розглянуто наданий до митного оформлення висновок ТПП від 02/03/2015 № ГО-692. Проте, інформація, зазначена у висновку не може розглядатись як така, що підтверджує заявлений позивачем рівень митної вартості товару у звязку з тим, що визначає ринкову вартість.

Висновок ТПП є додатковим документом відповідно до ст. 53 МК України та не може бути підставною для прийняття зазначеної в ньому ціни у якості підтвердження заявленої митної вартості.

З урахуванням відсутності додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, посадовою особою митниці, відповідно до ст. 55 МК України, прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 03.03.2015р. № 110100000/2015/200040/1, відповідно до якого митну вартість товару скориговано до 1,1284 EUR/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до ст. 64 МК України.

Посадовою особою Дніпропетровської митниці у графі 33 рішення про коригування митної вартості, відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012 № 598, зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 МК України.

Також відповідач зазначив, що ним не було порушено послідовності використання методів визначення митної вартості товарів, а висновок суду про належність документів, наданих на підтвердження транспортних витрат, є помилковим. Позивачем не надано до митниці документів щодо вартості послуг ПрАТ "Внештранс" за договором про надання послуг транспортного обслуговування від 02.04.2013р. № 2, повязаним з договором від 01.04.2013р. №643, що унеможливило проведення розрахунку вартості послуг експедитора ПП "Транс Логистик" як суми вартостей послуг третіх осіб та документального підтвердження заявленої декларантом транспортної складової митної вартості товару.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДКОМ-ФОРТ" (Покупець) укладено Контракт на поставку товару: ківі в кошику II категорії № 2807-FV/BF з компанією "FRUTTAVIVA" S.R.L., Модена, Італія (Продавець), згідно п.1.1, 1.2. якого Продавець зобов'язується поставити товар, а Покупець прийняти його на умовах зазначених у цьому Контракті. Поставлений товар повинен бути виготовлений і поставлений партіями у повній відповідності до вимог, на умовах і по цінам, вказаним в Додатках і Специфікаціях до цього Контракту, які є його невід'ємною частиною.

Згідно зі специфікації № 7 від 26.02.2015р. до зазначеного контракту товар: ківі в кошику II категорії у кількості 18 500 кг загальною вартістю 12 580 евро (0,68 євро/кг). Умова поставки - FCA, м. Пшеворськ, Польща (Інкотермс - 2010). Умова оплати - через 10 днів після митного оформлення товару в Україні заявлена позивачем відповідно до статті 58 МКУ за основним методом визначення митної вартості (за ціною угоди) на рівні 0,7989 дол. США/кг.

Для здійснення митного оформлення товару, позивачем 02.03.2015 року надані до Дніпропетровської митниці ДФС (далі або відповідач) електронну митну декларацію №110100000/2015/204280, з наданням необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним (першим) методом та додаткові документи, а саме:

- декларація митної вартості з додатковим аркушем А (відповідно до якої складовими митної вартості зазначені ціна товару, витрати на транспортування до кордону України, витрати на страхування), з документами, що підтверджують числові значення (перелічені у гр.4 ДМВ);

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 2807-FV/BF від 12.09.2014 року із додатковою угодою до нього, специфікація № 7 від 26.02.2015 року;

- рахунок-фактура (інвойс) №124 від 26.02.2015 року. Оплата здійснюється протягом 10 днів від дати митного оформлення товару в Україні, отже на момент митного оформлення оплата проведена не була та відповідно були відсутні платіжні документи;

- транспортні (перевізні) документи:

- договір комісії №1209/7 від 12.09.2014 року, укладений між ТОВ "АТБ-маркет" (Комітент) та Позивачем (Комісіонер), відповідно до умов якого комісіонер (Позивач зобов'язується за дорученням комітента (ТОВ "АТБ-маркет") за винагороду укладати від свого імені відповідні договори, в тому числі договори перевезення, проте п.3.5. зазначеного договору комісії також встановлено, що Комітент (ТОВ "АТБ-маркет") вправі самостійно замовляти та оплачувати послуги третіх осіб, які необхідні для виконання комісійного доручення (транспортно-експедиційні послуги, послуги з перевезення вантажів територією України та в міжнародних сполученнях);

- договір перевезення вантажу № 643 від 01.04.2013 року, укладений між ТОВ "АТБ- маркет" (Клієнт) та ПП "Транс Логістик" (виконавець);

- договір перевезення вантажу № 02 від 02.04.2013 року, укладений між ПП "Транс Логістик" (Замовник) та ПП "Внештранс" (Виконавець);

- на підтвердження здійснення перевезення вантажу ПП "Внештранс" надано CMR №б/н від 26.02.2015 про перевезення вантажу з м. Пшеворськ, Польща до м. Дніпропетровськ, Україна, (транспортний засіб АА1158ЕЕ/АА5840ХТ).

А також документи, що містять відомості про вартість перевезення:

- заявка на перевезення № Доп від 17.02.2015 року відповідно до якої погоджена вартість перевезення вантажу (ківі з м. Пшеворськ, м. Польща до м. Дніпропетровськ, Україна складає 33 000 гривень;

- рахунок - проформа б/н від 26.02.2015 року, видана ПП "Транс Логістик" (відповідно до якої транспортні послуги з перевезення вантажу з м. Пшеворськ, м. Польща до п/п Ягодин автомобілем НОМЕР_1/АА5840ХТ становлять 12 000 грн., експедиторські послуги по всьому шляху слідування - 2 500 грн. без ПДВ);

- калькуляція витрат на доставку вантажу № 02/03-05 від 02.03.2015 року, відповідно до якої транспортні витрати від м. Пшеворськ, м. Польща до пункту перетину кордону України, разом з експедиторськими послугами склали 14 500 грн.;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, - не надавалась, оскільки не підлягає ліцензуванню;

- заявка на страхування №113 від 26.02.2015 року, відповідно до якої страховий платіж зазначений у розмірі 578,27 грн., та договір на страхування 043.0647415.254 від 26.09.2014 року.

Відповідач шляхом надіслання на адресу декларанта електронних повідомлень проінформував, що в наданих до митного оформлення документах по транспортним витратам містяться наступні розбіжності, а саме:

- шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що у договорі комісії №1209/7 від 12.09.2014 року передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2% від об'єму, поставок, але вартість товару у специфікації до зовнішньо економічного контракту №7 від 26.02.2015 року та специфікації до договору комісії №7FR від 26.02.2015р. не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про не включення до митної вартості товару всіх складових;

- у наданому до митного оформлення висновку ТПП № ГО-692 від 02.03.2015 року містяться посилання лише на Інтернет - сайті www.alibuba.com, що є он-лайн платформою для бізнесу, провідним постачальником онлайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів, дає можливість створювати власні профілі будь-якій компанії та реєструватися будь-якому користувачу. Останнє унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, перевірку цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних. Інтернет - сайті www.alibaba.com збирає та оброблює інформацію з різних галузей промисловості, тобто не є офіційною біржовою організацією у відповідності до ст. 53 МКУ; дані, зазначені експертом, не піддаються обчисленню: відсутні коефіцієнти (числове визначення), порядок розрахунку тощо.

Відповідач вказав на необхідність надання в 10-ти денний наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом вих. № 03/03-10 від 03.03.2015 року відповідача повідомлено, що консультацію з митним органом проведено. Надати додаткові документи до МД №110100000/2015/204280 від 02.03.2015 року у десятиденний термін немає можливості.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача зазначив, що вказані документи буди відсутні у позивача з об'єктивних причин, а саме:

- оплата за товар відповідно до умов контракту відбувається протягом 10 днів віддати митного оформлення, тому на момент митного оформлення оплата ще не мала бути здійснена, отже і платіжні документи, що підтверджують оплату відсутні;

- оплата декларантом комісійних, посередницьких послуг щодо виконання контракту не передбачена, тому не може бути рахунків про її сплату;

- виписку з бухгалтерської документації надати було неможливо, оскільки в бухгалтерському обліку ТОВ "БУДКОМ-ФОРТ" на момент митного оформлення ще не відбулись зміни: товар не оприбутковано, оплата не відбулась.

Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення №110100000/2015/200040/1 від 03.03.2015р. про коригування митної вартості товару (надіслану декларанту електронним повідомленням відповідно до п. 1.4 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Мінфіну України №598 від 24.05.2012р.), згідно з яким відповідач провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначив цю вартість за резервним методом в розмірі 1,32 дол.США/кг. на підставі раніше оформленої митної декларації №205070000/2014/56338 від 16.12.2014р.

На підставі зазначеного рішення та відповідно до п. 7.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну України № 631 від 30.05.2012р., відповідач оформив та надіслав декларанту електронним повідомленням картку відмови у прийнятті митної декларації № 110100000/2015/00074 від 03.03.2015р.

З метою уникнення збитків, які могли виникнути через затримку митного оформлення товару, позивач відповідно до ч. 7 ст. 55. ст. 305, п. 1 ст. 306, п. 2 ч. 1 та ч. 12 ст. 309, п. 2 ч. 2 ст. 310, ст. 313 МК України сплатив митні платежі (податок на додану вартість) згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом та надав відповідачу фінансові гарантії сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідачем, шляхом внесення на рахунок відповідача грошової застави у розмірі вищезазначених різниць. Підтвердженням сплати митних платежів та надання фінансової гарантії є факт здійснення відповідачем митного оформлення товару згідно з вантажною митною декларацією № 110100000/2015/204296 від 03.03.2015р., оформленою у вигляді електронного документу відповідно до ч. 1. та ч. 2 ст. 257 МК України.

У відповідності до ч.8, 9 ст. 55 МК України протягом 80-ти днів позивачем до відповідача було надано лист-заяву № 1 від 08.05.2015 року щодо підтвердження митної вартості товару заявленої позивачем та про скасування рішенні про коригування митної вартості № 110100000/2015/200040/1 від 03.03.2015р. з поясненнями та наданням додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) платіжні документи про оплату постачальнику за партію товару; 2) переклади митної декларації країни - відправника, інвойсу, сертифікату про походження, фіто санітарного сертифікату; 3) лист від уповноваженого банку щодо підтвердження факту розрахунку за контрактом, специфікацією, інвойсом; 4) виписка з бухгалтерської документації (оригінал).

Проте, за результатами розгляду додатково наданих позивачем документів, відповідач не знайшов підстав для скасування прийнятих рішень про коригування митної вартості товару, про що повідомив позивача у листі №1209/10/04-50-25-02 від 25.05.2015р.

При відмові у скасуванні рішення відповідач крім підстав, що зазначалися в рішенні про коригування митної вартості товару, послався на наступні обставини: 1) міжнародними комерційними термінами "Інкотермс-2010" не передбачена можливість укладання договорів перевезення товару іншою особою ніж покупець; 2) відсутність документів про вартість перевезення від третіх осіб, залучених до перевезення; 3) відсутність інформації про категорію товару в інших товаросупровідних документах крім інвойсу; 4) неможливість ідентифікувати платіжні документи із ввезеними партіями товару 5) виявлених нібито розбіжностях у виписки з бухгалтерської документації.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки:

- митним органом були свідомо витребувані документи, які не могли бути в наявності у позивача та які не підтверджують митну вартість товару, отже і не могли бути умовою для визнання заявленої позивачем митної вартості;

- комісійна винагорода за договором комісії № 1209/7 від 12.09.2014р. не підлягає включенню до митної вартості товару;

- висновок експерта Дніпропетровської ТПП № ГО-692 від 02.03.2015 було надано позивачем до митного оформлення за власним бажанням на підставі ч. 6 ст. 53 МК України. Оскільки висновок експертної організації не передбачений частиною 2 статті 53 МК України, то підстав для пошуку розбіжностей у ньому у митниці відсутні;

- неприйняття до уваги митним органом наданого позивачем експертного висновку не впливає на можливість підтвердження митної вартості товару, оскільки відповідачу надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України і в них розбіжностей, неповних даних не виявлено;

- позиція відповідача, що ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" не мало право здійснювати організацію перевезення суперечить умовам договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014 року;

- надання позивачем перевізних документів, які укладені іншим підприємством ніж позивач, не передбачено правилами Інкотермс, не відповідає як самим правилам Інкотермс так і нормам цивільного законодавства, що регулюють відносини комісії. Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару не зазначено, що позивач не надав "належні" перевізні документи, або будь-які підстави для їх неприйняття;

- позивачем в повному обсязі виконані вимоги частини 2 статті 53 МК України щодо надання на підтвердження вартості витрат на перевезення товару транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- товаросупровідні документи позивача містили інформацію щодо категорії товару, тому відсутність цієї інформації у сертифікаті якості не впливає на можливість визначення митної вартості товару.

- відповідно до п. 3.1 контракту № 2807-FV/BF від 12.09.2014р. на постачання продукції та специфікації №7 від 26.02.2015р. до цього контракту Покупець сплачує Продавцю повну вартість товару протягом 10 банківських днів від дати митного оформлення цього товару, тому твердження відповідача, що подані платіжні документи не дозволяють митному органу ідентифікувати їх із товаром, митне оформлення якого здійснювалося, є необґрунтованими;

- грошові кошти, які витрачені підприємством на купівлю іноземної валюти можуть співпадати із митною вартістю товару, що значена у митний декларації;

- позивачем подані документи, що ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами статті 58 МК України. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною Контракту, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями МК України.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Так, відповідач в електронному повідомленні зазначив, що у договорі комісії №1209/7 від 12.09.2014 року передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2% від об'єму поставок, але вартість товару у специфікації до зовнішньо економічного контракту №7 від 26.02.2015 року та специфікації до договору комісії №7FR від 26.02.2015р. не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про не включення до митної вартості товару всіх складових.

Згідно підпункту "а" пункту 1 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.

Згідно частини 11 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Із пункту 3.1. договору комісії №1209/7 від 12 вересня 2014 року вбачається, що комісійна винагорода має бути сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" позивачу.

За таких обставин, оскільки позивач не є платником комісійної винагороди, підстави для її включення до митної вартості товару відсутні, що спростовує відповідні посилання митного органу на не включення до митної вартості всіх складових.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у спірних правовідносинах декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Висловлені митним органом посилання на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що твердження відповідача про наявність певних суперечностей у висновку ТПП № ГО-692 від 02.03.2015 року не може бути підставою для витребування від декларанта додаткових документів, оскільки зазначений висновок не є обовязковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару, у розумінні частини 2 статті 53 МК України.

Відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено наявність обставин, визначених ч.3 ст.53 МК України, для витребування додаткових документів, з огляду на що дії митниці по витребуванню додаткових документів є протиправними.

Таким чином, неподання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі не створює для позивача негативних наслідків.

Також, в постанові від 30 червня 2015 року 21-591а15 Верховний Суд України зазначив, що "митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації".

Крім того, слід зазначити, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів, яке було направлено позивачу під час митного оформлення, не містить належним чином заповненої графи 33, а саме не містить обставин прийняття рішення та джерел інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості. Колегія суддів вважає, що електронне повідомлення, направлене відповідачем не може вважатися направленням змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості.

Враховуючи викладені обставини справи та зазначені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржене рішення та картка відмови відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2015 року задоволено частково клопотання заявника та відстрочено йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду від 06.10.2015 року до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до матеріалів справи, на час розгляду апеляційної скарги заявником не було сплачено судовий в сумі 80 грн. 39 коп. (1218 грн.*0,06*1,1).

Отже, судовий збір сумі 80 грн. 39 коп. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 р. у справі № 804/13621/15 залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 80 грн. 39 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко