Справа № 813/6428/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/42928/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «ТЕКСЛЕНД»

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року

у справі №813/6428/14 (876/304/15)

за позовом Приватного підприємства «ТЕКСЛЕНД» (надалі - ПП «ТЕКСЛЕНД»)

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 26.05.2014р. №/7664 та від 14.08.2014р. №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2014р. позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області зазначає, що рішення суду другої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом апеляційної інстанції надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ПП «ТЕКСЛЕНД» з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет податків і обов'язкових платежів під час взаємовідносин із ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі», іншими суб'єктами господарювання із ознаками фіктивності за період з 01.01.2011р. по 01.12.2011р., за результатами якої складено акт № 174/138/13-07-22-10/35286731 від 29.04.2014р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем вимог п.1.4 ст.1, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.2 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», пп.14.1.185 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України.

За наслідками цієї перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/7664 від 26.05.2014р., згідно з яким збільшено грошове зобов'язання з ПДВ в сумі 2068575,30грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1034287,70грн.

Крім того, в період з 18.07.2014р.-24.07.2014р. відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ПП «ТЕКСЛЕНД» виключно з питань, що стали предметом оскарження, за результатами якої складено акт перевірки №354/274/13-07-22-10/35286731 від 30.07.2014р.

Згідно висновків цього акту позивачем порушено вимоги п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2068575,00грн.

З урахуванням вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України перевіркою підтверджено заниження податку на додану вартість на загальну суму 889008,00грн., в т.ч. за травень 2011р. в сумі 647800,00грн., за червень 2011р. в сумі 241208,00грн.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Львівській області про результати розгляду скарги №19053/10/13-01-10-08-05/1205 від 07.08.2014р. скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова № /7664 від 26.05.2014р. в частині 1070673,30 грн. основного платежу по ПДВ та 1022687,70 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

На підставі акта перевірки №354/274/13-07-22-10/35286731 від 30.07.2014р. та рішення ГУ Міндоходів у Львівській області №19053/10/13-01-10-08-05/1205 від 07.08.2014р. про результати розгляду скарги, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.08.2014р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 997902 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 11600 грн. (а.с.61).

Надаючи оцінку обставинам у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з неповного з'ясування судами попередніх інстанції усіх обставин справи з огляду на наступне.

Так, згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В силу приписів ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи, в тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України,).

Відповідно до п.п."а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані положення врегульовані ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З наведених законодавчих положень вбачається, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Крім того, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Як встановлено сулами попередніх інстанцій ПП «Тексленд» було укладено наступні договори: з ТОВ «Крафт ЛВ» - № 03 від 01.04.2011р., з ТОВ «Промтехметал» - № 02 від 02.02.2011р., з ПП «Воллі» - № ДГ-03/03-1 від 03.03.2011р., відповідно до умов згідно яких ПП «ТЕКСЛЕНД» (постачальник) зобов'язується поставити (передати) названим підприємствам товар (вживаний текстильний одяг).

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що охоплений перевіркою період та первинні документи, які зазначені в актах перевірки та на підставі яких прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, вже були предметом дослідження в суді, яким встановлені обставини фактичних господарських відносин позивача з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» та ПП «Воллі». При цьому, судом не взято до уваги посилання податкового органу на вирок Сихівського районного суду м.Львова, оскільки позивач не зобов'язаний перевіряти наявність злочинного умислу чи умислу на вчинення незаконних дій з боку своїх контрагентів і не міг передбачити такого.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, колегія суддів апеляційної інстанції враховуючи наявність вироків суду, якими визнано винними керівників контрагентів позивача у вчиненні фіктивного підприємства, а також співпадання періоду фіктивної діяльності ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» та ПП «Воллі» та часу проведення операцій із позивачем та ненаданням позивачем необхідних первинних документів на підтвердження дійсного руху активів у процесі поставки товару названим підприємствам, погодилась з висновком податкового органу про відсутність здійснення господарських операцій.

За правилами ч.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії вироку Сихівського районного суду м.Львова від 07.07.2014р. по справі №464/6266/14-к (а.с.78-79) та від 26.12.2012р. по справі №1319/5265/12 (а.с.82-90) не завірені належним чином.

Так, відповідно до п.13.6 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України, від 17.12.2013р. № 173, копії судових рішень, що набрали законної сили, мають бути підписані відповідальним працівником (особою) суду та суддею, а також скріплені відбитком гербової печатки суду. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності.

Зокрема, відповідно до положень п.6.1.28 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17.12.2013р. у разі огляду у судовому засіданні оригіналу письмового доказу у справі мала б залишитись засвідчена суддею копія такого доказу.

Крім того, зі змісту рішення судів першої та апеляційної інстанцій не вбачається, яке правове значення для даної конкретної справи мають обставини, встановлені у вищезазначених вироках, з урахуванням змісту взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» та ПП «Воллі»; суди не встановили, яким чином вказані обставини стосуються осіб, з якими безпосередньо позивач перебував у господарських відносинах під час виконання укладених угод, не оцінив, яке значення мають вказані обставини для оцінки ТОВ «ТЕКСЛЕНД» як реального суб'єкта економіки.

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити, що у даній справі дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті; взаємозв'язок між отриманими товарами (послугами) та використанням їх у господарській діяльності; наявність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності (технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів), а також реальність усіх даних, наведених у документах, з посиланням на перелік первинних документів, складеними за наслідками кожної господарської операції, які спричинили реальні зміни в майновому стані платника податку.

Необхідно також враховувати, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.09.2015р. по справі №21-887а15, від 1.12.2015р. по справі №21-3788а15.

Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина друга цієї статті).

Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду, серед інших вимог Закону, повинна бути мотивована із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів.

Таким чином, судами не досліджено комплекс доказів, необхідний для доведення реальності та правомірності укладення й виконання угод, з якими пов'язане донарахування податкових зобов'язань.

Крім того, відповідно до вимог пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, зокрема, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Як вже зазначалось, податкове повідомлення-рішення №/7664 від 26.05.2014р. рішенням Головного управління Міндоходів у Львівській області №19053/10/13-01-10-08-05/1205 від 07.08.2014р. в частині скасовано і в розумінні пп. 60.1.3 п. 60. 1 ст. 60 Податкового кодексу України вважається відкликаним.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, предметом розгляду підлягають тільки ті рішення суб'єкта владних повноважень, які порушують права позивача.

Отже, під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, суд постановляє ухвалу про закінчення з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного та всебічного з'ясування обставин справи, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та вичерпано всі можливості збирання й оцінки доказів.

Разом з тим, частина 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Виходячи з положень ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що судами з'ясовані всі обставини справи і їм надана правильна юридична оцінка. Вказане позбавляє касаційну інстанцію можливості перевірити юридичну оцінку, надану судами попередніх інстанцій всім обставинам справи.

Зважаючи на наведене, касаційна інстанція на підставі ст.227 КАС України дійшла висновку про неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для повного, достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «ТЕКСЛЕНД» - задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун