Справа № 357/8920/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/8920/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Протасова О.М. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати дії сільського голови Матюшівської сільської ради Кознозія Олександра Степановича щодо неналежного розгляду заяви від 05.05.2015 в порядку виконання вимог постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 (справа № 357/1679/15-а) протиправними;

- визнати рішення від 22.05.2015 № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», прийнятого Матюшівською сільською радою нечинним;

- зобов'язати сільського голову Матюшівської сільської ради Кознозія Олександра Степановича виконати в повному обсязі постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 (справа № 357/1679/15-а);

- зобов'язати Матюшівську сільську раду скасувати рішення від 22.05.2015 № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», прийнятого Матюшівською сільською радою.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2013 позивачем до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області була подана заява про надання права на розробку проекту земельної ділянки 0,089 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

28.01.2014 на черговій двадцять сьомій сесії Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області шостого скликання за № 27-251 прийнято рішення, яким здійснено розподіл сформованої земельної ділянки та надано згоду на передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку орієнтованим розміром 0,04 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2014 (справа № 357/4817/14-а) рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 28.01.2014 № 27-251 за розглядом заяви ОСОБА_2 про згоду на передачу у власність земельної ділянки орієнтованим розміром 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і подання проекту відведення земельної ділянки визнано протиправним.

11.09.2014 в порядку виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2014 позивач повторно звернувся до Матюшівської сільської ради щодо перегляду раніше прийнятого рішення за № 27-251 від 28.01.2014.

Розгляду заяви не відбулось про що позивачу було повідомлено листом сільського голови від імені сільської ради, в якому вказано, що дана заява не може розглядатися повторно та відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спір між позивачем та гр. ОСОБА_4 належить до компетенції суду.

Постановою від 25.03.2015 Білоцерківським міськрайонним судом (справа № 357/1679/15-а) визнано дії Матюшівського сільського голови Кознозія Олександра Степановича у неналежному розгляді звернення від 11.09.2014 протиправними та зобов'язано Матюшівського сільського голову внести в порядок денний чергової сесії Матюшівської сільської ради заяву ОСОБА_2 від 11.09.2014 для розгляду її по суті.

05.05.2015 позивач звернувся до Матюшівської сільської ради щодо добровільного виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 (справа № 357/1679/15-а). При цьому, долучив вищевказану постанову суду та копію звернення від 11.09.2014 про, яку говориться в постанові суду.

21.05.2015 відбулось засідання постійної комісії сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, на якій зачитано постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 та звернення від 11.09.2015. Жодних пропозицій щодо врегулювання порушеного земельного питання та розгляду заяви по суті не відбулось, а лише запропоновано винести заяву ОСОБА_2 від 05.05.2015 на розгляд чергової сесії, яка має відбутися 22.05.2015 о 14 00 год.

22.05.2015 сесією за поданням сільського голови Кознозій О.С. прийнято рішення № 39-336 Матюшівської сільської ради «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок». Даним рішенням надано згоду на передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку орієнтованим розміром 0,0441га земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У вказаному рішенні вказано, що воно прийняте з врахуванням рекомендації постійної комісії сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, керуючись рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2000, ухвалою Судової колегії в цивільних справах Київського обласного суду від 27.06.2000, рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 13.09.2002, ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду у Київській області від 21.11.2002, ухвалою Верховного суду України від 01.11.2004.

Не погоджуючись з таким рішенням Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 39-336 було прийнято правомірно, у відповідності до вимог Земельного кодексу України, з відповідним посиланням на норми чинного законодавства, а тому вимога позивача щодо скасування даного рішення не підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що дії відповідача не відповідають вимогам законодавства, порушують законні права та інтереси позивача.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України по повноважень сільських, селищних, міських раз у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Колегія суддів зазначає, що позивачем було подано до відповідача заяву, в якій зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, місце розташування, а також до заяви додано копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існує тривалий спір щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0,089 га по зазначеній вище адресі.

Так, згідно рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 (справа 2-15-2000 р.) про розподіл земельної ділянки та ухвали колегії суддів судової палати з цивільних справ Київського обласного суду від 27.06.2000 (справа № 22-1149 2000 р.), де прийнято рішення про те, що земельна ділянка розміром 0,0882 га по АДРЕСА_1 розділена згідно першого варіанту, запропонованою експертом у висновку від 20.04.2000 між сторонами, а саме гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 по 0,0441 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для визнання протиправними дій Матюшівської сільської ради та Матюшівського сільського голови немає, оскільки підґрунтям спірного рішення відповідача є спір про право цивільне, який існує між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, розгляд якого, відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» належить до компетенції суду у порядку цивільного судочинства та по якому винесено судове рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що Матюшівська сільська рада правомірно прийняла рішення № 39-336, яким розглянула заяву ОСОБА_2 та надала згоду на передачу у власність земельну ділянку орієнтовно саме розміром 0,0441 га за адресою АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 11.02.2016.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.