Справа № 2а-0370/4236/12
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/3871/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Богдан А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційні скарги Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Волинській області до Державної фінансової інспекції у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Луцькавтодор», Приватне акціонерне товариство «Броварське шляхово-будівельне управління № 50», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь», Товариство з обмеженою відповідальністю «САТ Україна» про часткове визнання протиправним та скасування пункту 5 вимоги від 04 грудня 2012 року № 03-060-14-14/8554, -

В С Т А Н О В И В:

Служба автомобільних доріг у Волинській області звернулася з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Волинській області про часткове визнання протиправним та скасування пункту 5 вимоги від 04 грудня 2012 року № 03-060-14-14/8554.

В обґрунтування вимог зазначає, що ДФІ у Волинській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Волинській області за період з 01 квітня 2010 року по 30 червня 2012 року. Актом ревізії від 23 жовтня 2012 року № 060-28/019, серед іншого, було зафіксовано наступні порушення фінансової дисципліни: завищення кількості використаного асфальтобетону при проведенні ремонтних робіт автомобільної дороги Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) на загальну суму 413 720,78 грн. .

04 грудня 2012 року ДФІ у Волинській області на усунення вказаних вище порушень сформовано вимогу № 03-060-14-14/8554, згідно з пунктом 5 якої вимагалось відобразити в обліку дебіторську заборгованість або зменшити кредиторську заборгованість у зазначеному розмірі по розрахунках із вказаними вище виконавцями робіт. Вважає, такі вимоги протиправними та просить їх скасувати.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 5 вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області від 04 грудня 2012 року № 03-060-14-14/8554 в частині, що стосується відображення в обліку дебіторської заборгованості або зменшення кредиторської заборгованості по розрахунках з контрагентами, за результатами встановленого в ході ревізії та зустрічних звірок завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт, а саме:

ПрАТ «Броварське ШБУ № 50» на суму 413 720,78 грн. (в тому числі субпідрядником ПрАТ «Луцькавтодор» на суму 252 749,45 грн.) через завищення кількості використаного асфальтобетону (за результатами лабораторного аналізу);

ПрАТ «Луцькавтодор» на суму 100 144,28 грн., ПрАТ «Броварське ШБУ № 50» на суму 65 293,38 грн. (субпідрядник ТзОВ «САТ Україна»), ТзОВ «Автомагістраль-Південь» на суму 38 873,21 грн. та на суму 113 897,68 грн. по субпідряднику ТзОВ «САТ Україна» через застосування підвищувального коефіцієнту k=1,2 на врахування впливу умов виконання будівельних робіт;

ТзОВ «Автомагістраль-Південь» на суму 370 251,61 грн. через непідтвердження роботи катка НАММ 110 та на суму 58 170,69 грн. - через непідтвердження роботи катка НАММ 130.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Волинською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, Державною фінансовою інспекцією у Волинській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених а апеляційних скаргах.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, ДФІ у Волинській області проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Волинській області за період з 01 квітня 2010 року по 30 червня 2012 року. За результатами проведеної ревізії було складено акт від 23 жовтня 2012 року № 060-28/019.

У зв'язку із виявленими ревізією порушеннями відповідно до статті 9, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ ДФІ у Волинській області 04 грудня 2012 року позивачу надіслана вимога № 03-060-14-14/8554 про усунення порушень виявлених ревізією. Пунктом 5 вимоги, серед іншого, від позивача вимагалось до 28 грудня 2012 року: відобразити в обліку дебіторську заборгованість або зменшити кредиторську заборгованість по розрахунках з контрагентами, за результатами встановленого в ході ревізії та зустрічних звірок завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт: по ПрАТ «Броварське ШБУ № 50» на суму 413 720,78 грн. (в тому числі субпідрядником ПрАТ «Луцькавтодор» на суму 252 749,45 грн.) через завищення кількості використаного асфальтобетону (за результатами лабораторного аналізу); по ПрАТ «Луцькавтодор» на суму 100 144,28 грн., ПрАТ «Броварське ШБУ № 50» на суму 65 293,38 грн. (субпідрядник ТзОВ «САТ Україна»), ТзОВ «Автомагістраль-Південь» на суму 38 873,21 грн. та на суму 113 897,68 грн. по субпідряднику ТзОВ «САТ Україна» через застосування підвищувального коефіцієнту k=1,2 на врахування впливу умов виконання будівельних робіт; по ТзОВ «Автомагістраль-Південь» на суму 370 251,61 грн. через не підтвердження роботи катка НАММ 110 та на суму 58 170,69 грн. через не підтвердження роботи катка НАММ 130.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога ДФІ у Волинській області від 04 грудня 2012 року № 03-060-14-14/8554 про відображення в обліку дебіторської заборгованості або зменшення кредиторської заборгованості по розрахунках із ТзОВ «Автомагістраль-Південь» за результатами встановленого в ході ревізії та зустрічних звірок завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт на суму 428 422,30 грн. є необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та відсутність механізму їх відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Вказана правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно) та постановою від 21.04.2015 року (справа № 21-96а15)..

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись, ч. 3 ст. 160 ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, Державної фінансової інспекції у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року у справі № 2а-0370/4236/12 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постанововю законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль