Справа № 826/3089/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/34495/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Лемеш Микола Володимирович, про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Лемеш Микола Володимирович, про скасування рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" в частині віднесення вимог ОСОБА_2 до четвертої черги погашення та про зобов'язання виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика", яким віднести вимогу ОСОБА_2 до першої черги погашення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб протиправно, не зважаючи на факт заподіяння шкоди здоров'ю позивачу, віднесено його вимогу за банківським вкладом до четвертої черги погашення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове рішення, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.11.2011 між публічним акціонерним товариством "Банк "Таврика" та ОСОБА_2 укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" (391-550) № ПСД(391)1389, за умовами якого Банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у тимчасове користування строком зберігання до 24.05.2013.

21.01.2012 між публічним акціонерним товариством "Банк "Таврика" та ОСОБА_2 укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" (391-550) № ПСД(391)2498, за умовами якого Банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у тимчасове користування строком зберігання до 22.07.2013.

20.03.2013 правлінням Національного банку України прийнято постанову №97 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика".

Листом від 11.07.2013 №0572/4 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйова Н.А. повідомила ОСОБА_2про те, що його вимога включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів та підлягає задоволенню в сумі 1 075 424,05 грн. згідно з четвертою черговістю що відповідає частині першій статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

09.10.2013 позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйової Н.А. із заявою, в якій просив перевести його акцептовані вимоги та його дружини ОСОБА_6 до першої черговості та якнайшвидше перевести кошти на реквізити меморіального онкологічного центру Слоана-Кетерінга на підставі статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки його онкологічне захворювання пов'язане із ліквідацією банка "Таврика".

До заяви позивачем додано: копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого; копію довідки Інституту урології НАМН України; копію досліджень медичної лабораторії "ДІЛА"; копію медичної документації Меморіального онкологічного центру Слоана-Кеттерінга (США); висновок психотерапевта; копію свідоцтва про одруження.

22.01.2014 ОСОБА_2 повторно звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйової Н.А. із заявою, в якій просив перевести його та його дружини акцептовані вимоги до першої черговості.

До заяви позивачем додано копію висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_7 від 20.01.2014.

Листом від 10.02.2014 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйова Н.А. повідомила ОСОБА_2 про те, що посилання на пункт перший частини першої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є необґрунтованими, оскільки зобов'язання, які виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов'язань, проте Позивач є кредитором банку саме як вкладник та його вимоги включено до четвертої черги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з обґрунтованості позиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відсутності підстав для включення акцептованих вимог позивача до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до пункту 9 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, для отримання коштів вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. Рекомендована форма заяви наведена в додатку 11 до цього Положення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини 1 статті 52 цього Закону.

Судом першої інстанції під час судового розгляду спору встановлено, що ОСОБА_2 через уповноважений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банк "Райффайзенбанк Аваль" 29.03.2013 виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200 000 грн. Вказані обставини позивачем не заперечені. До матеріалів справи долучено витяг з загального реєстру вкладників, що засвідчує дані обставини.

Після виплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, ОСОБА_2 включено до реєстру вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика", акцептованих уповноваженою особою Фонду, та його вимоги в розмірі 1 075 424,07 грн. віднесено до четвертої черги погашення згідно з витягом з переліку (реєстру) вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" акцептованих уповноваженою особою Фонду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до четвертої черговості відносяться вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що позивачу виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладам, колегія суддів вказує на обґрунтованість позиції судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо віднесення решти вимог ОСОБА_2 до четвертої черги погашення.

Колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій в частині того, що внаслідок ліквідації Акціонерного товариства "Банк "Таврика" позивач зазнав певних моральних страждань. У той же час, судами попередніх інстанцій не встановлено факт вчинення Акціонерним товариством "Банк "Таврика" певних дій або бездіяльності, внаслідок яких було б заподіяно шкоду здоров'ю позивачеві та на підставі яких виникли б зобов'язання щодо повернення коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на обґрунтованість позиції судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: