Справа № 804/14974/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2016 рокусправа № 804/14974/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року у справі № 804/14974/15 за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського (далі Позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС в якому просило:

- скасувати картку відмовив прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20025 від 10.04.2015 року;

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600318/1 від 10.04.2015 року;

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Публічне акціонерне товариство Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.02.2014 року між ПАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського та Компанією Dalmond Trade House Limited (Кіпр) було укладено контракт купівлі-продажу № DTH-025-14/14-0314-12, відповідно до умов якого, Продавець погоджується продати і поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного контракту.

На виконання умов зазначеного контракту, фірма продавець здійснила поставку товару фірмі-покупцю за інвойсами від 06.03.2015 року №DTH-025-14/14-0314/12-80080831 та №DTH-025-14/14-0314-12-8008083.

Поставлений товар за зазначеними інвойсами був заявлений до митного оформлення шляхом електронного декларування по митній декларації №110010000/2015/020538.

10.04.2015 року митним органом було надіслано позивачу повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; відповідно до ст. 254 МКУ копію митної декларації країни відправлення.

Листом від 10.04.2015 року № 062Д/823, надісланим у складі електронного повідомлення, декларантом проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений частиною 3 статті 53 Митного кодексу України та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України.

В подальшому, Дніпропетровською митницею була прийнята картка відмови в митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20025 від 10.04.2015 року та рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600318/1 від 10.04.2015 року.

Листом від 03.06.2015 року №062Д/1444, Позивач звернуся до митного органу зі зверненням про розгляд питання стосовно відкликання зазначеної картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, посилаючись на висновок експерта №ГО-1476 від 18.05.2015 року.

Однак, листом від 15.06.2015 року №097/726 Відповідач повідомив про не підтвердження наданими документами факту належного митного оформлення товарів та зазначив про чинність рішень про коригувань митної вартості товарів.

Не погодившись з обґрунтованістю винесення картки відмови у митному оформленні товару та рішення про коригування митної вартості, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність винесення картки відмови в митному оформленні №110010000/2015/20025 від 10.04.2015 року та рішення про коригування митної вартості №110010000/2015/600318/1 від 10.04.2015 року є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документи подані декларантом до митного оформлення містять суперечності, а ненадання додаткових документів унеможливило підтвердження правомірності визначення митної вартості за ціною товару. В той же час, відповідачем доведено у судовому порядку правомірність прийнятого ним рішення, що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як субєкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для винесення митним органом оскаржуваного картки відмови у митному оформленні товару№110010000/2015/20025 від 10.04.2015 року та рішення про коригування митної вартості товарів за митною декларацією №110010000/2015/020538 стало виявлення наступних розбіжностей в поданих до митного оформлення документах:

- підприємством не було надано платіжний документ на підтвердження здійснення авансового платежу у розмірі 95% від сум, визначених інвойсами від 06.03.2014 № DTH-025-14/14-0314-12-80080831 та DTH-025-14/14-0314-12-80080832 згідно яких оплаті підлягають суми 29 733,48 доларів США і 31 298,40 доларів США відповідно.

- на підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано прайс-лист виробника товару від 04.03.2015 року №033/0403/DMKD15, який містить цінову пропозицію стосовно імпортованого товару на рівні 760 дол. США/т на умовах DAF-Manzhouli, та за датою не кореспондується з додатками до контракту від 27.02.2015 року №№ 26,27. Зазначеним прайс-листом виробник, пропонує для продажу товари лише одному покупцеві, який до того ж є пов'язаним із ним, як зазначено вище, що унеможливлює визначення дійсної вартості ввезеного товару.

- в порушення статті 254 Митного кодексу України копія декларації країни експорту від 21.03.2015 року №91551654 надана без перекладу, що ускладнює проведення контролю у відповідності до статті 53 Митного кодексу України щодо наявних розбіжностей. При цьому цей документ містить відомості про вартість товару на рівні 760 дол. США/т на умовах FOB, що не відповідає умовам Контракту та відомостям рахунків продавця та виробника;

- згідно умов Контракту та додатків до нього №№ 26,27 умовами постачання товару визначено DAP-станція Правда Придніпровської залізниці, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення. Відповідно до наданих провізних документів (залізнична накладна від 19.03.2015 року №R010429) товар надійшов залізничним транспортом транзитом через територію Російської Федерації з перевантаженням товару з китайських залізничних вагонів у російські. Листом від 10.04.2015 року №062Д/806 позивач повідомив митницю, що підтвердження транспортної складової по території України неможливо.

Вказані недоліки, на думку митного органу, унеможливили визначення митної вартості товару за методом №1, заявленим декларантом в ВМД.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою зазначену позицію митного органу з огляду на наступне.

Як вбачається з поданої Позивачем митної декларації №110010000/2015/020538, умовами поставки товару по договору № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року було визначено DAP м. Дніпропетровськ.

За умовами постачання DAP продавець виконав свій обовязок по поставця, коли він надав покупцю товар, випущений у митному режим експорта і готовий до розгрузки з транспортного засобу, при бувшого до вказаного місця призначення. Умови поставки покладають на продавця обовязок нести всі витрати та риски,повязані з транспортуванням товару в місце призначення.

Отже, за зазначеною умовою поставки до ціни товару також включаться витрати на його транспортування.

При цьому, положеннями ч. 11 ст.58 Митного кодексу України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, а саме зокрема витрати на транспортування після ввезення.

Як свідчать встановлені обставини справи, Позивач у листі від 10.04.2015 року №062Д/806 зазначив про неможливість підтвердження транспортних витрат по території України на вантаж, який прибув на територію комбінату.

Також, Позивачем не була надана належним чином оформлена калькуляція транспортних витрат на доставку товару.

Зазначена обставина в даному випадку, свідчить про можливість наявності інших витрат, які не були включені Позивачем у митну вартість отриманого товару, а саме зокрема витрати з перевезення, експедирування, навантажувально-розвантажвальні витрати, тощо.

Також, як вбачається зі змісту п.12.2 контракту № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року, оплата товару, що постачається здійснюється наступним чином: 95% від вартості кожної замовленої до постачання партії товару мають бути сплачені Покупцем шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку.

Однак, при митному оформленні товару, Позивачем до митного органу не були подані відповідні платіжні доручення, які б підтверджували факт належної ціни товару.

Також, як вбачається з поданої Позивачем експортної митної декларації №110010000/2015/020538, умовами поставки товару по договору № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року було визначено FOB, в той час, як дійсними умовами поставки виступали DAP м. Дніпропетровськ, що свідчить про невідповідність заявлених позивачем документів.

Окрім того, наданий Позивачем прайс-лист №033/0403/DMKD від 04.03.2015року, в даному випадку також не підтверджує факт належного визначення митної вартості товару, оскільки він був надісланий на імя директора компанії Dalmond Trade House Ltd. ОСОБА_1 та містить в собі інформацію про продаж поставленого Позивачу товару за ціною 760.00 дол. США за тонну на умовах поставки DAF Manzhouli, яка в даному випадку не відповідає умовам поставки за контрактом № DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року.

Отже, митний орган в даному випадку дійшов вірного висновку щодо наявності розбіжностей у задекларованих транспортних витратах Позивача.

Також, як свідчать встановлені обставини справи, митну вартість товару було скориговано Відповідачем за резервним методом на підставі раніше поданої Позивачем та визнаній митним органом митній декларації МД №110010000/201/020093 від 21.01.2015 року щодо аналогічного товару та за аналогічними умовами поставки, якою рівень митної вартості був визначений за ціною 1.187 дол. США/кг.

При цьому, у своїх пояснення Позивач зазначив, що митним органом було скориговано митну вартість товару виходячи з відкоригованої ним вартості, а не фактичної вартості, що на його думку суперечить приписами ст.64 Митного кодексу України.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст.64 Митного кодексу України, яка визначає порядок визначення митної вартості за резервним методом, митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Отже, застосування митним органом при коригуванні митної вартості товару даних митної декларації, які були визначені органами доходів і зборів не суперечить приписам чинного законодавства.

Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку Позивачем не було надано до суду додаткових доказів та пояснень, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості винесення митним органом оскаржуваної картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товару та.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2015 року у справі № 804/14974/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Л.А. Божко