Справа № 2-а-118/2010
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-118/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС України в Чернігівській с та інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС ДАЇ ОСОБА_2 про визначення незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду, з цією позовною заявою в порядку адміністративного судочинства України, посилаючись на те, що постановою СВ № 183131 від 06 травня 2010 року інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС ДАІ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 він був визнаний винним у скоєнні адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнених вигляді штрафу у розмірі 260,00 грн. Посадова особа вважає, що 06 травня 2010 року на 50 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ позивач, керуючи автомобілем марки «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 « Рух прямо» та повернув наліво, чим порушив п.8.1 ПДР України. Проте, на думку позивача, постанова не відповідає вимогам законів та Правил дорожнього руху (надалі ПДР) з наступних підстав. З даною постановою позивач не згодний, вважає, що вона є незаконною і підлягає скасуванню. Позивач вважає, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст. 268 КПАП України. Посадовець не розяснив позивачу його прав, передбачених ст. 268 КПАП України, тому він не знав, що має право скористатися допомогою адвоката при розгляді даної справи, що має право надати докази, що має можливість ознайомитись з матеріалами справи перед її розглядом. Не знаючи своїх прав, позивач не зміг захиститись від обвинувачення, не зміг надати відповідні документи для правильного вирішення даної справи.

Позивач не визнає своєї вини в тому, що 06 травня 2010 року на 50 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ позивач, керуючи автомобілем марки «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та повернув наліво, чим порушив п.8.1 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122КУпАП.

Позивач пояснив інспектору ДПС, що зупинка автомобіля ДАФ на протилежній стороні дороги Вертіївка-Количівка - це вимушений захід. Адже до цього часу він простояв на несправному автомобілі більше півтори доби на автодорозі Кіпті-Глухів-Бачівськ всього за декілька кілометрів від стаціонарного посту ДАЇ Вертіївка біля межі з Борзнянським районом. Двигун на автомобілі заглух і він не міг його запустити. Факт тривалої стоянки на автодорозі бачили і працівники декількох патрульних екіпажів ДАЇ, котрі також вимагали, щоб позивач прибрав автомобіль з дороги.

І коли під вечір 06.05.2010 року позивачу доставили нові акумулятори із м. Чернігова, то автомобіль вдалось нарешті запустити, і він поїхав по дорозі в сторону Вертіївки. Робота двигуна була погана, нестабільна, але за рахунок того, що автомобіль рухався по прямому напрямку, то він не зупинився, двигун не глох. І коли біля поста ДАЇ він знизив швидкість і повернув праворуч під кутом 90 градусів на дорогу Вертіївка- Количівка, то двигун став зовсім глухнути і автомобіль зупинятись.

А оскільки позивач при повороті автопоїзда під кутом 90 градусів на іншу дорогу виїхав на іншу смугу руху, що напівпричіп зміг би без перешкод проїхати кут повороту, а рульове керування теж погано працювало, неможливо було повернути правіше на узбіччя, то запримітивши вільний майданчик біля АЗС, спрямував автомобіль на нього.

На думку позивача в той момент він діяв в умовах крайньої необхідності, забезпечуючи іншим учасникам безперешкодний дорожній рух, адже на своєму досвіді знає, якою проблематичною є зупинка завантаженого автопоїзда на проїжджій частині дороги.

Позивач вважає, що при складанні протоколу відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 251, 280 КУпАП, бо саме згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі є будь-як. фактичні дані на підставі яких у встановленому законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а постанови серії СВ №183131 вій 06.05.2010р. про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконними та підлягають скасуванню.

Позивач в судове засідання не з»явився подав письмову заяву прослухання справи без його участі, позов підтримав.

Представник Ніжинського взводу ДПС ДАІ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 та представник ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, в судове засідання не зявилися, про поважні причини неявки в суд не повідомили, своєчасно та б установленому порядку повідомлені про час і місце розгляду справи в суді.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, за наступних підстав. По справі встановлено, що постановою СВ № 183131 від 06 травня 2010 року інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС ДАІ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 він був визнаний винним у скоєнні адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260,00 грн. Посадова особа вважає, що 06 травня 2010 року на 50 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ позивач, керуючи автомобілем марки «ДАФ». державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 « Рух прямо» та повернув наліво, чим порушив п.8.1 ПДР України. Проте, на думку позивача, постанова не відповідає вимогам законів та Правил дорожнього руху (надалі ПДР) з наступних підстав. З даною постановою позивач не згодний, вважає, що вона є незаконною і підлягає скасуванню. Позивач вважає, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст. 268 КПАП України. Посадовець не розяснив позивачу його прав, передбачених ст. 268 КПАП України, тому він не знав, що має право скористатися допомогою адвоката при розгляді даної справи, що має право надати докази, що має можливість ознайомитись з матеріалами справи перед її розглядом. Не знаючи своїх прав, позивач не зміг захиститись від обвинувачення, не зміг надати відповідні документи для правильного вирішення даної справи.

Позивач не визнає своєї вини в тому, що 06 травня 2010 року на 50 км автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ позивач, керуючи автомобілем марки «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 « Рух прямо» та повернув наліво, чим порушив п.8.1 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122КУпАП.

Позивач пояснив інспектору ДПС, що зупинка автомобіля ДАФ на протилежній стороні дороги Вертіївка-Количівка - це вимушений захід. Адже до цього часу він простояв на несправному автомобілі більше півтори доби на автодорозі Кіпті-Глухів-Бачівськ всього за декілька кілометрів від стаціонарного посту ДАЇ Вертіївка біля межі з Борзнянським районом. Двигун на автомобілі заглух і він не міг його запустити. Факт тривалої стоянки на автодорозі бачили і працівники декількох патрульних екіпажів ДАЇ, котрі також вимагали, щоб позивач прибрав автомобіль з дороги.

І коли під вечір 06.05.2010 року позивачу доставили нові акумулятори із м. Чернігова, то автомобіль вдалось нарешті запустити, і він поїхав по дорозі в сторону Вертіївки. Робота двигуна була погана, нестабільна, але за рахунок того, що автомобіль рухався по прямому напрямку, то він не зупинився, двигун не глох. І коли біля поста ДАЇ він знизив швидкість і повернув праворуч під кутом 90 градусів на дорогу Вертіївка- Количівка, то двигун став зовсім глухнути і автомобіль зупинятись.

А оскільки позивач при повороті автопоїзда під кутом 90 градусів на іншу дорогу виїхав на іншу смугу руху, що напівпричіп зміг би без перешкод проїхати кут повороту, а рульове керування теж погано працювало, неможливо було повернути правіше на узбіччя, то запримітивши вільний майданчик біля АЗС, спрямував автомобіль на нього.

На думку позивача в той момент він діяв в умовах крайньої необхідності, забезпечуючи іншим учасникам безперешкодний дорожній рух, адже на своєму досвіді знає, якою проблематичною є зупинка завантаженого автопоїзда на проїжджій частині дороги.

Позивач вважає, що при складанні протоколу відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 251, 280 КУпАП, бо саме згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі є г;.дь-які фактичні дані на підставі яких у встановленому законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а постанови серії СВ №18515 і від 06.05.2010р. про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконні:ми та підлягають скасуванню.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлені. їло справи за адміністративні правопорушення, в тому числі й порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною 1 ст.ст. 122 КпАП, мають право розглядати працівник ДАІ МВС України, які мають спеціальні звання.

Відповідно до п. 5, 6, 12 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про міліцію» до обовязків міліція зобовязана припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах про них; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення; забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері, здійснювати реєстрацію та облік автомототранспортних засобів, приймати іспити на право керування транспортними засобами і видавати відповідні документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач у судові засідання не з'явився і не надав доказів, які підтверджують правомірність винесеної постанови.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення і цей протокол є додатком до постанови у справі про адмінправопорушення. Справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.ст. 121-126 КпАП України можуть розглядатися не тільки за місцем їх вчинення, а також і за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення були порушені права позивача, він мав право скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, в тому числі й послугами адвоката, не було зясовано ні обставин, що помякшують чи обтяжують стягнення, ні всіх даних про особу та інших обставин, в протоколі позивач не вказав свідків даного правопорушення, але при винесенні постанови з нею не згоден і оспорив її. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача не були зібрані всі необхідні матеріали; не роз'яснено права позивачу, в тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката та інших фахівців в галузі права; права на захист; не з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст. ст. 268, 278 - 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Але при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. а саме: не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об'єктивно досліджені та враховані всі обставини, які мак значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП. Орган (посадова особа) при розгляді справи п< адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене правопорушень, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ, Таким чином інспектор ДПС Ніжинського взводу ДПС ДАІ при УМВС України Чернігівській області ОСОБА_2 діяв в межах покладених на нього повноважень.

Отже виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що вина позивача скоєнні ним правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП доведена доказами - справі, а постанова інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС ДАІ при УМВС України Чернігівській області ОСОБА_2 від 06.05.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень, є законною і обґрунтованою. Позивачем не надано до суду відповідних доказів про те, що в нього була вимушена зупинка через погану роботу двигуна його автомобіля.

Також адміністративний позов на постанову інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС ДАІ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 від 06.05.2010 року б; поданий з порушенням встановлених законодавством строків. Відповідно до ч.1 ст.102 КА України процесуальний строк може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бер участь у справі у разі його пропущення з поважних причин.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення позивачем повинна була податися протягом, десяти днів з дня винесення постанови, тобто не пізніш. 16 травня 2010 року, а фактично адміністративний позов подано 20 травня 2010 року. Позивачем під час розгляду справи не подавалось до суду заяви про поновлення строку на подання скарги на постанову про адміністративне правопорушення як пропущеного поважних причин.

Отже, суд приходить до висновку, що так як позивачем пропущено строк оскарженні постанови по справі про адміністративне правопорушення і під час розгляду справи в сул позивачем не подавалось заяв про поновлення вказаного строку, то позов позивача підлягає відмові в задоволенні з вказаних підстав.

Так як позов підлягає відмові в задоволенні, а позивач звільнений від сплати державного мита, то слід звільнити сторони від сплати державного мита відповідне законодавства і ці витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 254,280, 287-289 КУпАП, ст. ст. 71. 102, 160,161,162.163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС України в Чернігівській області, та інспектора ДПС Ніжинського взводу ДПС ОСОБА_3 про визначення незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в звязку з пропуском строку звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Звільнити сторони від сплати державного мита відповідно законодавства і ці витрати віднести за рахунок держави.

Копію постанови направити сторонам до відому.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подасться у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Корх О.І.