Справа № 463/3891/15-а
Суддя: Грицко Р. Р.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Справа № 463/3891/15-а

Провадження № 2-а/463/19/16

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Грицка Р.Р.,

при секретарях - Мединській Л.С., Заверухи О.Б.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про зобовязання субєкта владних повноважень до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова призначити йому виплату пенсії за віком на пільгових умовах.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що з 24.07.1982 року по 30.06.1988 року він працював переробником туш худоби четвертого розряду в мясожировому цеху Львівського мясокомбінату, а з 11.10.1988 року по 08.02.2001 року на посаді забійника худоби 4-го розряду в цеху первинної обробки худоби ЗАТ «Львівський мясокомбінат», у звязку із чим вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах. Однак вказав, що відповідач неправомірно частину його стажу з 1994 по 2000 роки не враховує нібито через відсутність підтверджуючих архівних документів, оскільки його стаж на вказаних посадах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. А тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали адміністративний позов з аналогічних мотивів, вважають, що відповідачем безпідставно порушено право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки записами у трудовій книжці позивача повністю підтверджено пільговий стаж. Просять зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили, пояснили, що дійсно листом від 25.02.2015 року позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви від 13.01.2015 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Вважають таку відмову законною, оскільки відповідно до вимог п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком за Списком № 2 мають чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Однак, внаслідок здійсненої ними перевірки вдалося підтвердити пільговий стаж позивача на роботах передбачених Списком № 2 лише 7 років, що складається з періоду роботи позивача в якості забійника худоби на ЗАТ «Львівський мясокомбінат» з 01.01.1986 року по 30.06.1988 року, з 11.10.1988 року по 31.12.1991 року, та з 01.01.1992 року по 31.12.1993 року. Оскільки період роботи позивача з 1994 по 2000 роки не підтверджено, вважають, що позивач права на призначення пенсії на пільгових умовах не набув, і таке набуде відповідно до інших положень закону після досягнення 58 років. Одночасно зазначили, що дійсно в трудовій книжці наявні записи про роботу позивача на посаді забійника худоби протягом 1994-2000 років, однак на їх переконання такі не можуть бути взяті до уваги в якості підтвердження пільгового стажу, оскільки в силу відсутності відповідних відомостей в державному архіві пільговий стаж не може бути підтвердженим іншими документами, а тому просять у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам в їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Листом від 25.02.2015 року за № 1747/11-14 (а.с.9-11) Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова відмовило ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 31.01.2015 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах виходячи з того, що позивачем поданими документами не підтверджено необхідного стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема з підстав того, що за наслідками вивчених поданих позивачем документів та результатів перевірки первинних документів, відповідачем підтверджено ОСОБА_1 період роботи на пільгових умовах за Списком № 2 в якості забійника худоби та визначено пільговий стаж лише 7 років, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії при досягненні 55-річного віку.

Дійсно відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що діяла на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України виданого 17.03.1997 року Личаківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_1 народився 09.03.1960 року.

Згідно з трудовою книжкою (а.с.5-7), ОСОБА_1 з 01.09.1981 року по 23.07.1982 року навчався у професійному училищі при Львівському мясокомбінаті, з 24.07.1982 року по 30.06.1988 року працював переробником туш худоби четвертого розряду в мясожировому цеху Львівського мясокомбінату, з 11.10.1988 року прийнятий на посаду забійника худоби 4 розряду в цеху первинної обробки худоби Львівського мясокомбінату, який з 1993 року реорганізовано у ЗАТ «Львівський мясокомбінат». Наказом від 16.09.1999 року № 3-к його переведено забивачем худоби по 4 розряду в ДП «Прикарпаття мясо» ЗАТ «Львівський мясокомбінат», та звільнено із займаної посади за власним бажанням з 08.02.2001 року.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 13.01.2015 року звернувся в Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова із заявою про призначення йому відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні ним 55-річного віку при стажі роботи не менше 25 років, з яких 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, розділом ХХІІ «Харчова промисловість», підрозділом 19 «Мясна промисловість», позицією 2241900а-11206 віднесено роботу на посаді забійника худоби, допоміжних робітників, зайнятих виконанням окремих операцій при забої і переробці худоби до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при наявності стаду 12 років 6 місяців.

Однак, за результати здійсненої відповідачем перевірки, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з єдиної підстави відсутності пільгового стажу 12 років 6 місяців на роботах передбачених Списком № 2 із шкідливими і важкими умовами праці. В той же час відповідач визнав, і вказані обставини не спростував в ході судового розгляду, що за період з 01.01.1986 року по 30.06.1988 року, з 11.10.1988 року по 31.12.1991 року, 01.01.1992 року по 31.12.1993 року робота позивача на посаді забійника худоби, що відноситься до переліку робіт передбачених Списком № 2 є підтверджена, і пільговий стаж позивача для призначення пенсії за віком становить 7 років. Період роботи з 01.01.1994 року і по час звільнення 08.02.2001 року відповідач відмовився підтверджувати у звязку із відсутністю в державному архіві відповідних первинних документів. Крім цього, щодо наявності у відповідача загального стажу понад 25 років відповідачем також жодних заперечень не заявлено.

Враховуючи наведене, а також положення ч.3 ст.72 КАС України, суд вважає визнаними сторонами обставини наявності у відповідача на момент звернення загального стажу роботи понад 25 років та 7 років пільгового стажу на роботах передбачених Списком № 2 за період з 01.01.1986 року по 30.06.1988 року, з 11.10.1988 року по 31.12.1991 року, 01.01.1992 року по 31.12.1993 року. А тому спір між сторонами полягає у наявності чи відсутності у позивача пільгового стажу на зазначених роботах за період з 01.01.1994 року по 08.02.2001 року.

Даючи правову оцінку наведеним сторонами обставинам та представлених доказів з приводу наявного спору, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Це положення закону кореспондується із правовими нормами викладеними у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. Зокрема п.3 Порядку визначає, що лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Однак, як вбачається із записів у трудовій книжці, позивач будучи прийнятий 11.10.1988 року на посаду забійника худоби 4-го розряду в цеху первинної обробки худоби Львівського мясокомбінату, який з 1993 року реорганізовано у ЗАТ «Львівський мясокомбінат», працював на названій посаді до 16.09.1999 року, коли був переведений на таку ж посаду в ДП «Прикарпаття мясо» ЗАТ «Львівський мясокомбінат», та звільнений із займаної посади за власним бажанням з 08.02.2001 року. При цьому, жодних записів про зміну режиму роботи позивача на неповний робочий день, чи будь-які інші зміни характеру та умов трудових відносин між позивачем та його роботодавцем, в трудовій книжці не здійснено, а отже підстав вважати, що такі мали місце у суду немає.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що відповідач зарахувавши частину із відпрацьованого позивачем періоду на займаній посаді забійника худоби, а саме період з 11.10.1988 року по 31.12.1993 року до робіт за Списком № 2, безпідставно не врахував інший період його роботи на цій же посаді з 01.01.1994 року по 08.02.2001 року до робіт за Списком № 2 із шкідливими і важкими умовами праці.

При цьому посилання відповідача на відсутність в державному архіві первинних документів про умови та характер роботи позивача в спірний період не можуть братися судом до уваги з таких підстав.

Як встановлено судом, на протязі роботи позивача у Львівському мясокомбінаті неодноразово відбувалися реорганізації в ході яких юридична форма підприємства змінювалася, зокрема у 1993 році підприємство було реорганізовано у акціонерне товариство. Однак трудові відносини із позивачем не розривалися, а продовжували існувати до 16.09.1999 року, коли він був переведений на таку ж роботу у дочірнє підприємство ЗАТ «Львівський мясокомбінат». На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, ЗАТ «Львівський мясокомбінат» ліквідований ухвалою господарського суду Львівської області від 07.07.2006 року, і всі наявні документи підприємства передано в Державний архів Львівської області, серед яких документи про умови праці позивача за період з 01.01.1994 року по час звільнення відсутні.

За наведених обставин суд переконаний, що позивач відпрацювавши з 11.10.1988 року по 08.02.2001 року на роботах передбачених Списком № 2, і при наявності відповідних підтверджуючих записів у трудовій книжці, не може бути позбавлений права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність в державному архіві відповідних первинних документів, які не передані туди роботодавцем не з його вини. А враховуючи той факт, що в трудовій книжці наявні записи, що підтверджують роботу позивача у зазначений період на посаді забійника худоби передбаченої Списком № 2, і відповідач частину періоду роботи на вказаній посаді визнає, як роботу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тому суд вважає, що за позивачем слід визнати факт наявності у нього на момент звернення до відповідача 13.01.2015 року пільгового стажу 12 років 6 місяців на роботах передбачених Списком № 2 із шкідливими і важкими умовами праці.

Одночасно судом встановлено, що на момент звернення із заявою до відповідача позивач не набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки не досяг 55-річного віку, а тому враховуючи той факт, що такого віку позивач досяг 09.03.2015 року, і на момент звернення до суду володів необхідним обсягом прав для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки досяг 55-річного віку, загальний стаж його роботи становив більше 25 років, з яких на роботах із шкідливими та важкими умовами праці більше 12 років 6 місяців, а тому адміністративний позов слід задоволити, зобовязавши відповідача призначити позивачу та здійснити виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 09.03.2015 року.

Крім цього, у відповідності із положеннями ст.256 КАС України, слід допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення на користь позивача пенсії за віком на пільгових умовах у межах суми стягнення за один місяць.

Також суд вважає, що для забезпечення дотримання конституційного принципу обовязковості судового рішення та з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення, відповідно до положень ст.267 КАС України, слід зобовязати відповідача подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решта частині.

Керуючись ст.ст.7-12, 86, 161, 162, 163, 167, 256, 267 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 09.03.2015 року за списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 у межах суми стягнення за один місяць.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решта частині.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Грицко Р.Р.