Справа № 812/1461/15
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року справа №812/1461/15

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Чебанова О.О.

секретар Челахова О.О.

за участю: позивача не з'явився

представника відповідача 1 ОСОБА_2, довіреність № ВДЗ/3549 від 6.11.2015 року

представник відповідача 2 не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 812/1461/15 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, СтаничноЛуганського районного відділу міліції про визнання незаконним та скасування наказу № 375 о/с від 04.11.2014 року, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2015 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Станично Луганського районного відділу міліції про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління МВС України у Луганській області № 375 о/с від 04.11.2014 року в частині звільнення його з органів внутрішніх справ та поновлення в органах внутрішніх справ України у Луганській області.(а.с.3-4)

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено. (а.с.105-108)

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте судове рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що с3удом першої інстанції не враховано порушення процедури проведення службового розслідування, в частині позбавлення позивача права надати пояснення щодо неможливості вчасно прибути до місця дислокації, а тому зауважує, на тому, що відповідачами безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем дисципліни без поважних причин, тобто членами комісії порушені вимоги Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України в частині повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин події. Крім того, судом першої інстанції проігноровано факт проведення з 7 квітня 2014 року по теперішній час на території Донецької та Луганської областей АТО та наявність реальної загрози життю і здоровю як позивача, так і членів його родини.(а.с.116-118)

Позивач та представник відповідача 2 в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, із заявою про участь у розгляді справи не зверталися.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечував проти доводів поданої апеляційної скарги, наголошуючи на законності та обґрунтованості прийнятого судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача 1, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин позивач працював в органах внутрішніх справ, мав звання старшого лейтенанта міліції та займав посаду на листопад 2014 року старшого інспектора - чергового чергової частини селищного відділення міліції Станично-Луганського районного відділу управління Головного управління МВС України в Луганській області.

Згідно довідки УКЗ ГУМВСУ України в Луганській області від 25.06.2015 року № 6/2- 2374 після пошкодження під час бойових дій адміністративної будівлі Станично-Луганського районного відділу ГУМВСУ у Луганській області в смт. Станиця-Луганська влітку 2014 року, керівництво та особовий склад зазначеного районного відділу постійно дислокується в Петрівському селищному відділенні міліції в с. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області та по теперішній час виконує покладені на міліцію завдання на території Станично Луганського району Луганської області(з літа 2014 року по теперішній час.(а.с.35)

На офіційному веб-сайті Міністерства внутрішніх справ України 4 липня 2014 року о 19.21 годині було розміщено звернення Колегії Міністерства внутрішніх справ України до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, відповідно до якого Головне управління МВС України в Луганській області тимчасово передислоковано до міста Сватове, а всі працівники територіального управління мають прибути до 7 липня 2014 року до місця дислокації та продовжити службу.(а.с.36)

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до наказу Головного управління МВС України у Луганській області № 1363від 31.07.2014року ГУМВС України у Луганській області передислоковано до Сєверодонецького МВ ГУМВСУ. (а.с.37)

20 серпня 2014 року за вих. № 6/2-17 начальником УКЗ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4 направлено службову телеграму начальникам галузевих служб самостійних відділів, командирам стройових підрозділів ЛМУ ОСОБА_5 щодо необхідності прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. Одночасно була доведена інформація, що у випадку не прибуття таким працівникам буде припинено нарахування та виплату грошового утримання, а також розглянуто питання щодо звільнення з ОВС за невихід на службу під час проведення на території області антитерористичної операції. (а.с.39)

27 вересня 2014 року за № ВДЗ/2354 за дорученням начальника ГУМВСУ заступником начальника ГУМВСУ у Луганській області полковником міліції ОСОБА_6 направлена чергова службова телеграма, в якій зазначено, що всім співробітникам, держслужбовцям, вільнонайманим працівникам ОВС Луганської області у період з 27 вересня до 03 жовтня поточного року необхідно прибути до Сєвєродонецького міського відділу за місцем тимчасової дислокації ГУМВС України у Луганській області для реєстрації та подальшого проходження служби та роботи. Одночасно була доведена інформація, що у випадку не прибуття буде розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ за невихід на службу та прогули під час проведення АТО. (а.с.40)

22 жовтня 2014 року комісією УКЗ ГУМВСУ складено акт № 6/2-273/1 про невихід на службу, яким встановлено факт неприбуття до місця дислокації ГУМВСУ та відсутність на службі в тому числі і старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, старшого інспектора чергового чергової частини селищного відділення міліції Станично Луганського районного відділу. (а.с.41 44)

На підставі п.п. 2.1 та 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230, начальником ГУМВС України у Луганській області генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_7 виданий наказ № 3357 від 22 жовтня 2014 року «Про призначення та проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу окремих працівників ГУМВС України у Луганській області», за результатами якого 23 жовтня 2014 року складений висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України у Луганській області, затверджений 23 жовтня 2014 року начальником ГУМВС України у Луганській області генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_7.

Даним висновком встановлено, що з 19 травня 2014 року після захоплення адміністративної будівлі ГУМВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації Головного управління МВС України у Луганській області було визначено м. Сватово Луганської області. До МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС України у Луганській області неодноразово було спрямовано службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу до тимчасового місця дислокації Головного управління МВС України у Луганській області для реєстрації та подальшого проходження служби. На виконання вимог службової телеграми (№ ВДЗ/2489 від 01.10.2014 року) керівниками МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС до управління кадрового забезпечення було направлено списки підлеглих працівників, які не прибули до місця тимчасової дислокації ГУМВСУ, самоусунулись від виконання своїх безпосередніх функціональних обовязків, до зазначеного списку було включено і старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, старшого інспектора чергового чергової частини селищного відділення міліції СтаничноЛуганського районного відділу.

За результатами проведеного розслідування за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ігнорування вимог наказу МВС України від 22.02.2012 року № 155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», що виразилось у невиході на службу без поважних причин підчас проведення АТО, ігноруванні вимог керівництва щодо належного виконання службових обовязків звільнено з органів внутрішніх справ співробітників ГУМВСУ серед яких є і старший лейтенант міліції ОСОБА_3, старший інспектор-черговой чергової частини селищного відділення міліції Станично-Луганського районного відділу за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.48-57)

24 жовтня 2014 року начальником ГУМВС України в Луганській області генерал лейтенантом міліції ОСОБА_7 виданий наказ № 3405 «Про покарання окремих співробітників ГУМВС України у Луганській області», яким позивач звільнений з органів внутрішніх справ за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ігнорування вимог наказу МВС України від 22.02.2012 року № 155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх України», що виразило у невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, ігнорування вимог керівництва щодо належного виконання службових обовязків. (а.с.58-62)

4 листопада 2014 року на підставі наказу № 3405 від 24 жовтня 2014 року начальником ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_7 виданий наказ № 375о/с «По особовому складу», яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України (з постановленням на військовий облік) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, старшого інспектора-чергового чергової частини селищного відділення міліції Станично-Луганського районного відділу за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.7)

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас ЗС України (з постановленням на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Апелянт вважає вищевказаний наказ про його звільнення незаконним, з чим колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут) на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 4 Статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Таким чином, наказ - це правовий акт, виданий з метою вирішення основних і оперативних завдань органів виконавчої влади його керівником, що діє на основі єдиноначальності, містить вимогу необхідності вчинення будь-якої дії або утримання від неї конкретним виконавцем (конкретними виконавцями).

Накази повинні відповідати таким умовам: 1) виходити від начальника як провідника державної волі, а отже, відповідати чинному законодавству; 2) носити характер однозначного, обов'язкового до виконання веління і видаватись з дотриманням встановленої законом форми. Виконавець може висловити свої зауваження до виконання, але при залишенні наказу в силі він повинен його виконувати під загрозою юридичних санкцій.

Встановлені спеціальні вимоги, що висуваються до наказів в системі органів внутрішніх справ України, в тому числі вимога конкретності, яка полягає в чіткому, ясному формулюванні цілей та завдань, шляхів і засобів їх досягнення. Наказ повинен бути сформульований однозначно, щоб було зрозуміло хто є виконавцем наказу, хто є його організатором, в які строки необхідно його виконати. Отже, чим конкретнішим є наказ, тим більші гарантії його успішного, чіткого та повного виконання. Крім того, встановлена вимога адресності, яка полягає в тому, що кожен наказ повинен бути призначеним чітко до одного чи кількох виконавців.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У відповідності до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Як зазначалося вище, за приписами частини 1 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року №541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (пункти 3.1 Інструкції).

Згідно пунктів 5.2-5.4 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як зазначалося вище, згідно положень статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом начальника Головного управління МВС України у Луганській області від 22 жовтня 2014 року № 3357 призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих працівників ГУ МВС України у Луганській області.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України у Луганській області встановлено, що 19 травня 2014 року після захоплення адміністративної будівлі ГУМВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації Головного управління МВС України у Луганській області було визначено м. Сватово Луганської області. До МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС України у Луганській області неодноразово було спрямовано службові телеграми щодо необхідності прибуття особового складу до тимчасового місця дислокації Головного управління МВС України у Луганській області для реєстрації та подальшого проходження служби. На виконання вимог службової телеграми (№ ВДЗ/2489 від 01.10.2014 року) керівниками МВ-РВ та галузевих служб ГУМВС до управління кадрового забезпечення було направлено списки підлеглих працівників, які не прибули до місця тимчасової дислокації ГУМВСУ, самоусунулись від виконання своїх безпосередніх функціональних обовязків, до зазначеного списку було включено і старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, старшого інспектора-чергового чергової частини селищного відділення міліції Станично-Луганського районного відділу.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що викладені у Висновку службового розслідування від 23 жовтня 2014 року факти порушення позивачем дисципліни, а саме: неприбуття до місяця тимчасової дислокації ГУМВСУ, самоусунення від виконання своїх безпосередніх функціональних обовязків є достатньою підставою для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності. При цьому, критично відноситься до доводів позивача щодо неможливості прибути до місця проходження служби з поважних причин (побоювання за життя та власне майно).

Колегія суддів приймає посилання апелянта та зауважує на тому, що у відповідності до п.6.3. Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, позивач повинен бути ознайомлений з наказом про призначення службового розслідування, мав право отримати інформацію про підстави проведення такого розслідування, приймати участь у службовому розслідуванні, у тому числі, давати усні і письмові пояснення, робити заяви, надавати документи, що стосується підстав розслідування, знайомитися з висновками службового розслідування і матеріалами, зібраними в результаті його проведення, оскаржувати в установленому порядку прийняте за результатами службового розслідування рішення, але вважає, що при обставинах, що склалися (проведення АТО), в том числі і з вини позивача (неповідомлення тривалий час місця свого знаходження) у відповідачів не було фактичної змоги виконати зазначені вимоги Інструкції, але ОСОБА_3 в силу отриманої освіти, досвіду та тривалої служби в органах внутрішніх справ розумів негативні наслідки своїх дій, які повязані з відмовою від проходження служби та мав реальну можливість з червня 2014 року по листопад 2014 року, як інші добросовісні працівники міліції, що попали в такі ж самі скрутні обставини, у разі наявності бажання прибути до місця проходження служби з метою її продовження, але навмисно це не зробив. З урахуванням приведених доводів, колегія суддів вважає, що вказаними діями відповідачів права позивача не порушені, оскільки він прибувши 17.08.2015 року до м. Сєвєродонецьк, нібито для продовження проходження служби, у разі наявності поважних причин своєї відсутності, мав змогу надати докази цього, крім того, надати усні і письмові пояснення, документи, що стосуються підстав розслідування, зробити заяви, ознайомитися з висновками службового розслідування і матеріалами, зібраними в результаті його проведення, тобто усунути наявні недоліки або оскаржити в установленому порядку прийняте за результатами службового розслідування рішення, що зроблено не було.

За порушення службової дисципліни згідно статті 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом накладення дисциплінарного стягнення, якому має передувати більш мяке стягнення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приведені вище докази підтверджують доводи відповідачів стосовно відповідності обраного виду дисциплінарного стягнення важкості проступку, який скоїв позивач.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ Головного управління МВС України у Луганській області від 04.11.2014 року № 375 о/с про звільнення ОСОБА_3 виданий на виконання наказу № 3405 від 24.10.2014 року «Про покарання окремих співробітників ГУМВС України у Луганській області» де ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справи за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який не визнаний протиправним та не скасований.

Колегія суддів критично відноситься до доводу апелянта щодо звільнення у час знаходження на лікарняному, оскільки як вбачається з копії довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органі внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС № 70 від 08.11.2014 року зазначений документ наданий Краснодонською центральною районною лікарнею яка знаходиться у населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, згідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року.

Положеннями частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок доведення правомірності свого рішення повкладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачами доведено правомірність прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_3 з посади на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини селищного відділення міліції Станично-Луганського районного відділу, то колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини по справі, постанова ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 122-1, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 812/1461/15-а залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 812/1461/15-а за позовом ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі № 812/1461/15 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Станично-Луганського районного відділу міліції про визнання незаконним та скасування наказу № 375 о/с від 04.11.2014 року, поновлення на роботі залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 лютого 2016 року.

Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 12 лютого 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_8