Справа № 607/1395/15-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Справа № 876/8343/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2015р. у справі № 607/1395/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третя особа підприємство «Пересувна механізована колона» Тернопільської обласної спілки споживчих товариств, про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі у якому просив зобовязати підприємство «Пересувна механізована колона» Тернопільської обласної спілки споживчих товариств надати довідку про атестацію робочого місця, електрогазозварника, яке він обіймав відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 про затвердження Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 07 серпня 2014 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2015 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що рішенням комісії управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі з розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», від 15.08.2014 (протокол № 41) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Підставою для відмови у призначенні пенсії зазначеного виду комісія визначила недостатність пільгового стажу для призначення пенсії, який, на їх думку, складає лише 3 роки 8 місяців 5 днів, та відсутність документів, а саме: наказів по підприємству ПМК Тернопільської облспоживспілки про проведення атестації робочого місця електрогазозварника з 1992 року та висновку щодо якості проведеної експертизи, зазначення підприємством ПМК Тернопільської облспоживспілки у пільгових довідках № 54 та № 55 від 03.06.2014 про не проведення атестації робочого місця електрогазозварника з 1992 року, що не дає їй підстав зарахувати до мого пільгового стажу період роботи з 22.08.1992 по 29.08.2001 на посаді електрогазозварника.

Таке рішення комісії, є неправомірним, оскільки згідно записів у трудовій книжки позивач працював безперервно на посаді електрогазозварника підприємства в період з 17.12.1988 (наказ № 83 віл 17.12.1988) по 29.08.2001 (наказ №37 від 29.08.2001).

Упродовж усього періоду роботи позивач був впевнений, що має право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах по списку № 2, оскільки йому надавались пільги, як працівнику, що працює у шкідливих умовах, а саме отримував молоко, надавалась додаткова відпустка, підвищував свою кваліфікацію та проходив атестацію у постійно діючій комісії при Тернопільському учбово-курсовому комбінаті за професією електрогазозварника (16.04.1993, 02.09.1995, 22.03.1997), працюючи безпосередньо на цій посаді.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.1981р. позивач прийнятий на посаду слюсара - монтажника четвертого розряду в спеціалізоване ремонтно-будівельне управління Тернопільської облспоживспілки.

З 17.12.1988р. позивач переведений на цьому ж підприємстві газозварювальником четвертого розряду.

29.08.2001р. позивач звільнився з роботи на посаді електрогазозварювальника пятого розряду підприємства «Пересувна механізована колона» Тернопільської обласної спілки споживчих товариств.

З 29.04.2002р. по 30.05.2002р. позивач працював на посаді газозварювальника у приватному підприємстві «Родос», в подальшому на інших підприємствах та інших посадах, які не стосуються предмету спору.

07.08.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2.

15.08.2014р. комісія управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відмовила позивачу у призначенні такої пенсії. Дане рішення комісії оформлене протоколом №41 від 15.08.2014р. мотивувючи тим, що позивачем не надано необхідних для призначення пенсії документів, а саме висновків щодо якості проведеної атестації робочих місць та накази по підприємству про проведення атестації. У пільгових довідках №54 та №55 від 03.06.2014р. зазначено, що атестація робочих місць з 1992 року не проводилась. Тому зарахувати до пільгового стажу період роботи з 22.08.1992р. по 29.08.2001р. немає підстав. Так як пільговий стаж позивача, на думку відповідача, становить лише 3 роки 8 місяців і 5 днів, цього недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 55 років у чоловіків.

Судом першої інстанції встановлено, що листом від 25.11.2014р. за №117 підприємство «Пересувна механізована колона» Тернопільської обласної спілки споживчих товариств повідомило адвоката позивача про те, що до 1992 року атестація робочого місця професії електрогазозварника була не обовязкова, а з 1992 року в архівних документах підприємства не містяться відомості про проведення атестації робочого місця електрогазозварника, тому інформацію про причину не проведення атестації надати не можу.

Листом від 06.05.2015р. за №1744 департамент соціального захисту населення Тернопільської ОДА повідомив адвоката позивача про відсутність відомостей стосовно проведення вищевказаним підприємством атестації робочих місць в період з 22.08.1992р. по 29.08.2001р.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоровя України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.. 41, ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2015р. у справі № 607/1395/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складений 15 лютого 2016 року.