Справа № 804/9754/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" січня 2016 р. справа № 804/9754/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року у справі №804/9754/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс"

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

встановив:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці №110100000/2015/200024/1 від 06.02.2015 р. про коригування митної вартості товару;

- визнати протиправним та скасувати видану Дніпропетровською митницею картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/00040 від 06.02.2015 р.;

- стягнути з Державного бюджету України зайво сплачені суми податку на додану вартість в розмірі 30651,45 грн. та мита в розмірі 13932,48 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована, зокрема, тим, що надана позивачем для митного оформлення митна декларація від 06.02.2015 року №110100000/2015/202463 не підтверджує правильність визначення митної вартості товару. Додатково наданими до митного органу документами не було усунено розбіжності, встановлені відповідачем.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року у справі №804/9754/15 та задовольнити позовні вимоги.

Позивач, зокрема, зазначає, що відповідачем не вказано обґрунтованого математичного

розрахунку ціни товару за одиницю. Рішення відповідача не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів та митницею не доведено обґрунтованості рівня скоригованої нею у рішенні митної вартості товарів. Надані позивачем документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, не містили жодних розбіжностей та в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість.

Відповідачем надано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що враховуючи результати перевірки, невідповідність відомостей у наданих документах, виявлену під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно зі сформованим митницею переліком, у митниці відсутні правові підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості. Відповідач просить залишити без змін оскаржувану постанову суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

У відповідності до матеріалів справи, 12 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" (покупець) та фірмою Westfleisch eG, Німеччина (продавець) було укладено контракт №12/09/13 на поставку товару - "заморожена свиняча печінка".

Згідно з договором доручення №5 від 01 грудня 2014 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" та ТОВ "Гіперіон Д", останнім 06.02.2015 р. з метою митного оформлення товару відповідно до вищезазначеного контракту шляхом електронного декларування подано митну декларацію від 06 лютого 2015 року №110100000/2015/202423.

Митна вартість товару декларантом визначена за основним методом визначення митної вартості (за ціною угоди).

Для митного оформлення декларантом подані документи, встановлені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, зокрема:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №12/09/13 від 12 вересня 2013 року;

- специфікація №5 від 19 січня 2015 року;

- комерційна пропозиція від 19 січня 2015 року;

- прайс-лист від 15 січня 2015 року;

- довідка про транспортні витрати №3 від 02 лютого 2015 року;

- заява на страхування окремого перевезення товару №51 від 27 січня 2015 року;

- книжка МДП (Carnet TIR) XW.75401977 від 28 січня 2015 року;

- рахунок-фактура (інвойс) DR-118981 від 27 січня 2015 року;

- рахунок-проформа 12751 від 20 січня 2015 року;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR) UA27012015 від 27 січня 2015 року;

- договір про надання послуг митного брокера №5 від 01 грудня 2014 року;

- договір (контракт) про перевезення №192-01-2015 від 21 січня 2015 року;

- договір (контракт) про перевезення №27/11/13 від 27 листопада 2013 року;

- договір (контракт) про перевезення №30 від 05 травня 2014 року;

- ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) ЄРД-00 №089536 від 06 лютого 2015 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми А 080528 від 26 січня 2015 року;

- лист виробника від 04 грудня 2014 року;

- лист про відбір зразків від 02 лютого 2015 року;

- сертифікат якості від 27 січня 2015 року;

- копія митної декларації країни відправлення 15DE09E0 від 27 січня 2015 року.

В ході здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару Товариство з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" було повідомлено митним органом про необхідність надання наступних додаткових документів (за наявності):

- сертифікат якості від 27 січня 2015 року;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;

- виписку з бухгалтерської документації.

Необхідність надання вищезазначених документів митним органом обґрунтовано виявленими розбіжностями в документах, передбачених ч.2 ст. 53 Митного кодексу України:

- у зовнішньоекономічному контракті від 02.09.13р. №02/09/13 п.3.1.. розділом 3, прайс-листі від 14 січня 2015 року №б/н та специфікації №5 від 15 січня 2015 року передбачена 100% передплата. У якості підтвердження передплати за товар надане платіжне доручення від 21 січня 2015 року №81, в якому посилання на контракт від 02.09.13р. №02/09/13, але ТОВ "Мясна фабрика "Фаворит плюс" було укладено зовнішньоекономічні контракти від 02.09.13р. за №02/09/13 між Westfleisch eG, Німеччина та VION Sales West BV, Нідерланди, що унеможливлює підтвердження оплати за вказану у МД та ТСД партію товару;

- страхування вантажу є складовою частиною на умовах поставки FCA Oer-Erkenschwick, але відсутній договір про страхування вантажу;

- по транспортному договору від 21 січня 2015 року №192-01-2015 між експедитором ПП "Транс-логістік" та виконавцем ПП "СМВ-Транс" передбачено подання заявки та рахунку на оплату транспортних послуг. По договору від 27.11.2013 року №27/11/13 між ТОВ "Мясна фабрика "Фаворит плюс" та експедитором "Транс логістік" про надання транспортно-експедиторських послуг передбачено подання заявки та рахунку про сплату цих послуг. Ці документи підтверджують вартість та сплату за транспортно-експедиційні послуги. Вказані документи не надані декларантом;

- у наданому до митного оформлення проформі-інвойсі від 20 січня 2015 року №12751 вказано умови поставки EXW з вартістю товару 0,25 Євро/кг, а у наданому до митного оформлення інвойсі від 27.01.2015 року №DR-118981 зазначено умови поставки FCA з вартістю товару 0,25 Євро/кг.

Декларант засобами електронного звязку повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів у десятиденний термін.

06 лютого 2015 року у звязку з неподанням додаткових документів відповідачем прийнято рішення №110100000/2015/200024/1 від 06.02.2015 р. про коригування митної вартості товару та складено картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/00040 від 06.02.2015 р. у звязку з неможливістю використання обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Вищевказаний товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобовязання за митною декларацією від 06 лютого 2015 року №110100000/2015/202463.

Разом з тим, 10 квітня 2014 року позивач в порядку пунктів 8,9 статті 55 Митного кодексу України звернувся до відповідача із заявою про скасування рішення №110100000/2015/200024/1 від 06.02.2015 р. у звязку із наданням додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

За результатами розгляду вказаної заяви митним органом відмовлено у її задоволенні.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Так, відповідач у спірних правовідносинах вказує на те, що надане позивачем до митного оформлення платіжне доручення №81 від 21 січня 2015 року достовірно не підтверджує оплату за вказану в митній декларації партію товару, оскільки позивачем 02 вересня 2013 року було укладено два контракти з ідентичними номерами, але з різними контрагентами Westfleisch eG, Німеччина та VION Sales West BV, Нідерланди. Разом з тим, із вказаного платіжного доручення вбачається, що отримувачем платежу в розмірі 5125,00 євро є "Westfleisch eG", а призначенням платежу є "prepayment contract nr.12/09/13 of 12.09.2013 for frozen pork liver", що спростовує доводи митного органу про неможливість підтвердження даним платіжним дорученням оплати за партію товару згідно укладеного 12 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" та фірмою Westfleisch eG, Німеччина контракту №12/09/13 на поставку товару - "заморожена свиняча печінка". Повязаність вказаного платежу із договірними відносинами із Westfleisch eG, Німеччина також підтверджується заявою про купівлю іноземної валюти №84 від 21 січня 2015 року, в якій підставою для купівлі іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України зазначено "передплата по контракту №12/09/13 від 12.09.2013, за м'ясо, печінка, заморожене свине згідно рах. №511234/12751 від 20 січня 2015 року".

Стосовно посилань митного органу на те, що рахунок №511234/12751 від 20 січня 2015 року не надавався під час митного оформлення товару, що унеможливлює ідентифікацію здійсненої оплати з оцінюваною партією товару, необхідно звернути увагу на те, що згідно наданого до митного оформлення проформи-інвойсу №12751 від 20.01.2015 року посиланням платежу зазначено "511234/12751".

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що проформа-інвойс допускає зазначення попередньої кількості товару, що має бути поставлений і в спірних правовідносинах у проформі-інвойсі №12751 від 20.01.2015 року було зазначено кількість товару "20.500,0 кг" та ціну 5125,00 євро. В той же час, як вбачається із матеріалів справи, за результатами остаточного погодження сторонами договору позивачу було виставлено рахунок-фактуру DR-118981 від 27 січня 2015 року, згідно якої маса поставляємого товару складає 19294,00 кг на загальну суму 4823,50 євро, що є меншим ніж у проформі-інвойсі. Тобто, оскільки умовами контракту передбачено передоплату, позивачем було здійснено оплату вартості партії товару в розмірі 5125,00 євро, але в подальшому, оскільки остаточно узгоджена кількість товару є меншою, ніж попередньо встановлена та вартість поставленої партії складає 4823,50 євро, посилання митного органу на те, що вартість оцінюваної партії товару не відповідає сплаченій сумі за платіжним дорученням №81 від 21 січня 2015 року не ґрунтуються на детальному вивченні наданих позивачем до митного оформлення документів та спростовуються зазначеним.

Щодо посилань відповідача на відсутність договору про страхування вантажу та документів, підтверджуючих вартість транспортно-експедиторських послуг, треба зазначити, що позивачем у відповідності до заяви вих.№14 від 10 квітня 2015 року надавався митному органу договір страхування №254 від 26 листопада 2013 року, довідка ПП "Транс Логістик" вих.№3 від 02 лютого 2015 року, акт здачі-приймання робіт №475 від 26 лютого 2015 року, рахунок №211 від 26 лютого 2015 року, з огляду на що вказані посилання митного органу є необґрунтованими. Крім того, необхідно звернути увагу на те, що зазначені довідка, акт та рахунок мають повну інформацію про вартість перевезення.

Також митний орган зазначає, що у наданому до митного оформлення проформі-інвойсі від 20 січня 2015 року №12751 вказано умови поставки EXW з вартістю товару 0,25 Євро/кг, а у наданому до митного оформлення інвойсі від 27.01.2015 року №DR-118981 зазначено умови поставки FCA з вартістю товару 0,25 Євро/кг.

Так, умова поставки EXW "франко-завод" згідно Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010 (далі Інкотермс 2010) передбачає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Умова поставки FCA "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Таким чином здійснення поставки товару на умовах EXW або FCA згідно Інкотермс-2010 передбачають різний обсяг обов'язків та відповідальності постачальника товару, що впливає на розподіл витрат між продавцем та покупцем, що в свою чергу впливає на митну вартість товару.

В спірних правовідносинах сукупність наданої позивачем до митного оформлення документації, зокрема зовнішньоекономічний договір (контракт) №12/09/13 від 12 вересня 2013 року, специфікація №5 від 19 січня 2015 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) UA27012015 від 27 січня 2015 року свідчить та належним чином доводить те, що поставка товару здійснювалась на умовах FCA. Натомість вказану обставину не можуть спростовувати відомості щодо умов поставки, наявні лише у проформі-інвойсі від 20 січня 2015 року №12751, оскільки вказаний документ носить попередній характер та згідно листа фірми Westfleisch eG, Німеччина від 10 лютого 2015 року у проформі-інвойсі від 20 січня 2015 року №12751 було допущено помилку в умовах поставки та правильним необхідно вважати умови FCA Oer-Erkenschwick.

Необхідно звернути увагу на те, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Крім того, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Висловлені митним органом посилання на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, з оскаржуваних рішень відповідача не вбачається, які саме складові митної вартості є непідтвердженими документально.

Згідно частини 1 статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на зазначене, враховуючи викладені обставини справи та наведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності і необґрунтованості оскаржуваних рішення відповідача №110100000/2015/200024/1 від 06.02.2015 р. про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/00040 від 06.02.2015 р., з огляду на що порушене право позивача має бути відновлене шляхом задоволення у цій частині предявлених позовних вимог та скасування вказаних рішень субєкта владних повноважень.

Стосовно вимог позивача про стягнення з Державного бюджету України зайво сплачених сум податку на додану вартість в розмірі 30651,45 грн. та мита в розмірі 13932,48 грн. необхідно зазначити наступне.

У статті 27 Митного кодексу України закріплено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з частинами 1-3 статті 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Такий Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007р. N 618, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1097/14364.

Виходячи з наведеного, на даний час існує нормативно встановлений порядок повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань, який позивачем не дотриманий, а відтак позов в цій частині є передчасним та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, що є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мясна фабрика "Фаворит Плюс" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року у справі №804/9754/15 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС №110100000/2015/200024/1 від 06 лютого 2015 року про коригування митної вартості товару.

Визнати протиправною та скасувати видану Дніпропетровською митницею ДФС картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/00040 від 06 лютого 2015 року.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко