Справа № 2-а-4787/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-4787/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

13 травня 2011 року 17 год. 00 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Прокурора Ленінського району м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2011 Прокурор Ленінського району м.Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що прокуратурою було проведено перевірку відповідача на предмет додержання законодавства про соціальний захист інвалідів, зокрема додержання вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи». В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії та перебуває на обліку в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради. Згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 повинна бути виплачена у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте, в порушення вимог Закону відповідач у 2010 році здійснив виплату допомоги на оздоровлення в значно меншому розмірі ніж передбачено наведеною нормою Закону, а саме замість 4535,00 грн. (907,00 грн. х 5 мінімальних заробітних плат) виплатив 100,00 грн., що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 на отримання вказаних коштів.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

28.03.2011 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито скорочене провадження по даній справі. Копія ухвали направлена відповідачу з роз'ясненням частини третьої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

До прийняття цієї постанови, відповідач заперечень проти позов до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 121 Конституції України повноваження по здійсненню захисту інтересів держави, в тому числі шляхом представництва її інтересів в суді покладено на органи прокуратури України. Відповідно до статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших повноважень, направлених на захист в суді інтересів громадян або держави. Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави.

У позовній заяві прокурором зазначено підставу представництва прокуратурою інтересів ОСОБА_1 по даній справі є неспроможність його через фізичний та моральний стан, похилий вік та інших поважних причин здійснити захист своїх порушених прав, внаслідок протиправних дій відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменті праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії. Його статус підтверджується посвідченням серії А № 342066, виданим 23.11.2001.

Із довідки Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменті праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської від 16.03.2011 № 41 вбачається, що 10.10.2010 ОСОБА_1 виплачено 100,00 грн. одноразової щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які є учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

2 категорії 100,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Щодо розміру мінімальної заробітної плати, з якого повинен здійснюватися розрахунок вказаної допомоги, то відповідно до статті 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з 01.10.2010 її розмір становить 907,00 грн. Так як часткова виплата щорічної допомоги відповідачем здійснена 10.10.2010, тому суд вважає, що саме з цього розміру мінімальної заробітної плати і повинен бути проведений перерахунок щорічної допомогу на оздоровлення.

Щодо встановлення судовим рішенням розміру не донарахованої щорічної допомоги на оздоровлення, який вказано у позові, то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд не може перебирати на себе функцію державного органу, на який законодавством покладено обовязок з нарахування такої допомоги. У звязку із цим, також не підлягає задоволення вимога про стягнення вказаного у позові розміру кошті з відповідача. Крім того дана вимога не відповідає закону, оскільки фінансування даних виплат здійснюється з державного бюджету, а не за рахунок коштів, що виділяються на утримання відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме визнанням неправомірними дій відповідача та його зобовязання здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням раніш виплаченої суми.

На підставі статей 19, 22, 46 Конституції України, статі 42 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та керуючись статтями 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Прокурора Ленінського району м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії у розмірі меншому ніж передбачено статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням раніш виплаченої суми.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко