Справа № 815/2767/15
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2767/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Найденко О.І.,

з участю: представника Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД СЕРВИС" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД СЕРВИС" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (в теперішній час Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "ТРЕЙД СЕРВИС" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (в теперішній час Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) (далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 жовтня 2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) у загальній сумі 23 306 319 грн., у т.ч. за основним платежем - 15 537 546 грн., за штрафними фінансовими санкціями у розмірі 7 768 773 грн. за порушення п.198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, представник позивача зазначив, що висновки акту перевірки, складеного за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки фінансово-господарської діяльності товариства щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Барилит Плюс" () за травень 2014 року, ТОВ "Талис Плюс" () за травень 2014 року, ґрунтуються виключно на інформації з акту від 24 липня 2014 року №2022/04-66-22-03/38361609 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Барилит Плюс" () під час здійснення господарських відносин з контрагентами за травень 2014 року" та Акту №750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Талис Плюс" () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року". Таким чином, ДПІ фактично підмінило перевірку його господарської діяльності висновками, викладеними у зазначених вище актах. Отже, висновки акту перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти позову. При цьому представник відповідача зазначила, що позивач фактично не здійснювало господарські відносини з підприємствами ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Барилит Плюс".

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" () зареєстровано ВК ОМР 20 травня 2011 року за №0041788, основним видом економічної діяльності підприємства є роздрібна торгівля пальним, з 23 травня 2011 року перебуває на податковому обліку в ДПІ в Приморському районі м. Одеси.

Відповідно до Договору оренди майна №07-05-13 від 31 травня 2013 року у тимчасовому платному користуванні у товариства перебувають автозаправні станції (АЗС), що належать ТОВ "ПЕТРОЛ-ГАРАНТ" на праві приватної власності.

В період з 09 вересня 2014 року по 15 вересня 2014 року посадовими особами ДПІ в Приморському районі м. Одеси проведено невиїзну документальну позапланову перевірку ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Барилит Плюс" () за травень 2014 року, ТОВ "Талис Плюс" () за травень 2014 року, (надалі Акт перевірки), про що складено Акт від 15 вересня 2014 року №5175/18-55-22-3/37679847 (надалі Акт перевірки) (Т.1, а. с. 35-67).

Як зазначено в Акті, перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6. ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ всього у сумі 15 537 546,18 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ прийнято спірне податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 28 жовтня 2014 року №.

Позивач скористався правом, передбаченим нормами ПК України, та оскаржив вказане рішення в адміністративному порядку, але рішенням ГУ ДФС в Одеській області №10/15-32-10-02-07 від 18 грудня 2014 року та рішенням ДФС від 19 лютого 2015 року №3341/6/99-99-10-01-01-25 оскаржуване повідомлення-рішення залишено без змін.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачається можливим простежити виконання умов договорів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст. ст. 79, 198 ПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" вказується, що всупереч п.79.2 ст. 79 ПК України податковим органом проведено перевірку без дотримання вимог цієї статті. Крім того, податковим органом не досліджувалися аспекти поставки нафтопродуктів та на підставі припущень констатовано, що поставки не видобувалися, а судовими рішеннями визнані неправомірними дії ДПІ щодо проведення перевірок його контрагентів.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Стаття 79 ПК України встановлює особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. (п.79.1. ст. 79 ПК України).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. (п.79.2. ст. 79 ПК України).

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

В матеріалах справи наявні копії Наказу №2053 від 08 вересня 2014 року про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки та повідомлення від 08 вересня 2014 року, фіскальний чек про направлення про направлення від 09 вересня 2014 року та 22 вересня 2014 року (Т.1 а.с. 183-185).

Крім того, відповідно до п.79.3. ст. 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, що спростовує довід апелянта про протиправність проведення перевірки в його відсутність.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 28 жовтня 2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", - господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи: договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівні звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, те складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

· придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

· придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів те незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд не лише оцінює акт перевірки, на підставі якого воно прийнято, а також і досліджує реальність здійснення господарських операцій товариства, неможливість підтвердження яких стала підставою для визначення грошового зобов'язання контролюючим органом.

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ всього у сумі 15 537 546,18 грн., у т. ч.: травень 2014 року - 9 099 783,18 грн., червень 2014 року - 6 437 763 грн.

Дане порушення встановлено у зв'язку з тим, що за результатами проведеної перевірки не можливо підтвердити реальність здійснення господарських відносин підприємства позивача з ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Барилит Плюс".

Перевіркою встановлено відсутність у контрагентів власних, орендованих, одержаних за договором лізингу складських, торгівельних виробничих та інших приміщень, трудових ресурсів.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки перевіряючими особами використано інформацію з наданих позивачем первинних документів, а також інформацію, що міститься в актах від 24 липня 2014 року №2022/04-66-22-03/38361609 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Барилит Плюс" () під час здійснення господарських відносин з контрагентами за травень 2014 року" та №750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Талис Плюс" () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року".

Визнання судовими рішеннями протиправними дії ДПІ щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача щодо підтвердження реальності здійснення господарських операцій їх реальності та повноти відображення в обліку, за результатами якої складено акти про неможливість проведення зустрічних звірок щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку, не є беззаперечним доказом реальності здійснення господарських операцій позивача.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що нафтопродукти, які підприємство позивача придбало за договорами з ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Барилит Плюс", зберігалися у резервуарах нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт", з яким ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" укладено договір зберігання.

Про перехід права власності на нафтопродукти контрагенти підприємства позивача повідомляли саме ПАТ "Дніпронафтопродукт" (листи від 30 квітня 2014 року, 01 травня 2014 року, 30 травня 2014 року, 31 травня 2014 року, 01 червня 2014 року) (Т.3, а.с. 7-13).

Таким чином, що вантажовідправником нафтопродуктів з нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" повинно виступати ПАТ "Дніпронафтопродукт".

У матеріалах справи містяться копії листів ПАТ "Дніпронафтопродукт" від 03 червня 2013 року та 28 липня 2014 року, у яких ПАТ "Дніпронафтопродукт" повідомляє ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" про укладення договорів з ТОВ "ЕКВІТА" та ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙД" про приймання, розміщення та відпуск нафтопродуктів (Т.3, а. с. 15-18).

Разом з тим, до суду не надано вказаних договорів, а ділове листування не можна вважати належним підтвердженням наявності правового зв'язку між зазначеними підприємствами.

Крім того, позивачем не надано до суду договорів про надання послуг з перевезення нафтопродуктів з ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" та ТОВ "ЕНЕРГО СЕРВИС" (вказаних в якості перевізників у ТТН).

При цьому з ТТН не вбачається можливим простежити виконання умов договорів, укладених між ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС" та ТОВ "Барилит Плюс", ТОВ "Талис Плюс" та встановити реальність господарських операцій між вказаними контрагентами, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, надані позивачем первинні документи не дають змоги встановити реальність здійснюваних господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Непідтвердження реальності господарських операції позивача з ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Барилит Плюс" свідчить про неправомірне формування позивачем податкового кредиту за рахунок господарських операції у періодах, що перевірялися, із зазначеними контрагентами.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТРЕЙД СЕРВИС до ДПІ у Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД СЕРВИС" залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 лютого 2016 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.