Справа № 757/11085/14-а
Суддя: Ізмайлов І. К.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Ізмайлов І. К.
Провадження № 2-а/644/14/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.,

при секретарі Яковлєвій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м. Харкова, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов'язання призначити та виплатити суму щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги,-

в с т а н о в и в :

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві з позовом про призначення, нарахування та виплатиту недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги за 2007рік та 2008 рік в сумі 11 713,48 грн. у Печерський районний суд м. Києва.

В обґрунтування позову зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії є інвалідом 2-ої групи та положеннями ст. 14 Закону віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також має статус інваліда війни, оскільки інвалідність пов'язана з перебуванням на військовій службі.

Згідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він у 2007 році та в 2008 році мав право на отримання пільг і компенсацій - щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат та щорічно допомоги до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх зального захисту».

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначені соціальні виплати виплачується громадянам за місцем проживання органами соціального захисту населення та оскільки він проживає у Німеччині, то враховуються та виплачуються зазначені соціальні виплати Міністерством праці та соціальної тики України, яке він і вважає відповідачем по справі.

Статтею 76 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007рік" встановлені розміри мінімальної заробітної плати з 01 січня 2007року - 400 гривень на місяць, з 01 квітня 2007 року -420 гривень на місяць, з 01 липня 2007 року - 440 грн. на місяць, з 01 жовтня 2007 року - 460 грн. на місяць. Ст. 62 цього Закону встановлений розмір мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2007 року - 380 грн. на місяць, з 01 квітня 2007 року - 410,06 грн. на місяць, з 01 жовтня 2007 року - 415,11 грн.

Таким чином вважав, що у 2007 році йому належало до виплати 2 2200 грн. щорічної допомоги (440,00 грн.х5), натомість у 2007 році йому виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 120 грн. згідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р., що порушує його конституційне законне право на отримання соціальної допомоги.

До 5 травня 2007 року йому належало до виплати разова грошова допомога, передбачена 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 3280,48 грн. (410,06 грн. х8), однак соціальна допомога йому виплачена не була.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік і про внесення деяких законодавчих актів України» були встановлені ст. 59 розмір мінімальної за плати, з 1 січня 2008 року - 515 грн. на місяць, з 1 квітня 2008 року - 525 грн. на місяць, з 1 жовтня 2008 року - 545 грн. на місяць та з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць, ст. 58 розмір мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2008 року - 470 грн. на місяць, з 2008 року - 481 грн. на місяць, з 1 липня 2008 року - 482 грн. на місяць та з 1 грудня 2008 року - 498 грн..

Таким чином вважав, що в 2008 році йому належала до виплати допомога на оздоровлення у розмірі (525,00х5)=2625,00 грн. (по квітню 2008р.), разова грошова допомога до 5 травня -(481,00х8)=3848,00 грн. Проте у 2008 році йому виплачена тільки щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 120 грн. згідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005р.

Пунктом 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007рік» право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, передбачене ч. 4 статті 48 Закону № 796, було зупинено на 2007 рік, а право на отримання разової щорічної допомоги до пятого травня, передбачене ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту » було зупинене п. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік"

Рішенням Конституційного Суду України № 6-Р-п/2007 від 09.07.2007 року положення пунктів 13 та 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними.

Приймаючи закон про державний бюджет на 2008 рік, Верховна Рада України внесла зміни в Закони України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали у наслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надавши право Кабінету Міністрів України визначати розміри соціальних виплат.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 р. внесення вказаних змін в закони визнано неконституційними.

В 2009 році він звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства праці та соціальної політики України, в якому просив визнати дії неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки, а також здійснити перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги за період 2007- 2008 роки.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного чуду м. Києва від 02.08. 2011 року, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.11.2013 р., зазначені рішення судів скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Печерським районним судом м. Києва на підставі ухвали Вищого адміністративного суду було замінено відповідача на Пенсійний фонд України та ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м. Харкова, хоча до функцій цих органів не належить нарахування та виплата спірних соціальних допомог.07.02.2014 року Печерський районний суд м. Києва залишив позов ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків(шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Він отримувати соціальну допомогу за місцем проживання не може, оскільки на теперішній час проживає у Германії, хоча є громадянином України і право на отримання зазначеної допомоги не втратив.

Вважає, що Вищий адміністративний суд встановив, що позивач звернувся до неналежного відповідача, оскільки до функцій Міністерства праці та соціальної політики України не належить виплата соціальної допомоги, а тільки перерозподіляє кошти на нижчі рівні. З врахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України та вимог чинного законодавства щорічна допомога на оздоровлення та разова грошова допомога до 5 травня повинна бути здійснена відповідним органом праці та соціального захисту населення через установу банку шляхом перерахування коштів на особовий рахунок отримувача за місцем отримання пенсії.

Оскільки він є отримувачем пенсії по інвалідності 2 групи через Пенсійний фонд України, який знаходиться в Печерському районі м. Києва шляхом перерахування на особовий рахунок через установу банку, тому вважає що належним відповідачем у такій справі є ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Позивач у судове засідання не з'явився. Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з'явився подав суду заяву про розгляд спраиви за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м. Харкова подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У письмових запереченнях позов не визнав, проти його задоволення заперечував, зазначивши, що ОСОБА_1 був знятий з обліку в Орджонікідзевському відділі соціального захисту населення в серпні 2001 року у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини та на цей час на обліку управління не перебуває.

Відповідно до п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 № 936, виплата компенсацій та допомог певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва та м. Севастополя) рад за місцем реєстрації громадян.

Враховуючи те, що гр. ОСОБА_1 не зареєстрований на території Орджонікідзевського району м. Харкова, ОСОБА_2 не може бути відповідачем по зазначеній адміністративній справі.

Відповідач ОСОБА_3 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. В судове засідання представника не направив, про причини неявки представника не повідомив.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2-ї групи та користується пільгами, відповідно до Закону України Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копіями довідки МСЕ № 050820, посвідченням серії Б № 254724 виданого 11.06.1991 р., та посвідченням категорії 1 серії А 441733 від 17.08.2006 р.

20.08.2014 року протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Харкова відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві змінено на належних відповідачів: ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м. Харкова, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та передано до розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Відповідно до листа наданого ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_1 знятий з обліку в Орджонікідзевському відділі соціального захисту населення в серпні 2001 року у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини та на цей час на обліку управління не перебуває в зв'язку з чим управлінням відповідні виплати в 2008 та 2009 році йому не проводились.

Згідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Харківській області ОСОБА_1 зареєстрованим на території області не значиться.

В своєму позові ОСОБА_1 позивався до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві і при зміні відповідача 20.08.2014 року не погодившись з таким рішенням оскаржував його у апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

З позову вбачається, що ОСОБА_1І ні до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м. Харкова, ні ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з відповідними заявами про нарахування та виплату допомог не звертався, не будучи зареєстрованим на території Харківської області на обліку не перебуває і не вважає зазначені органи належними відповідачами.

Відповідач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м. Харкова зазначив, що за відсутності перебування на обліку ОСОБА_1 з 2001 року ніяких нарахувань та виплат не здійснював.

Суд позбавлений права передати справу на розгляд до суду за місцем перебування відповідача, зазначеного позивачем, оскільки н підставі ч. 8 ст. 22 КАС України спори про підсудність не допускаються.

Отже суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м. Харкова, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6-14, 71, 72, 99-100, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_3 апеляційного Адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: Ізмайлов І.К.