Справа № 823/5335/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року справа № 823/5335/15

12 год. 20 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

суддів Мишенка В.В., Тимошенко В.П.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2,

представника ліквідаційної комісії Корсунь-Шевченківського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, ліквідаційної комісії Корсунь-Шевченківського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ управління УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 Г (через скорочення штатів);

- поновити позивача на посаді слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Черкаській області прийняти позивача на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за згодою позивача на посаду слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського відділення Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а за відсутності вказаної посади на іншу посаду;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, що полягає у нездійсненні обовязкового працевлаштування позивача після звільнення з посади слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області;

- зобовязати Міністерство внутрішніх справ України, ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області працевлаштувати позивача на службі в Національній поліції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її звільнення з органів внутрішніх справ є незаконним, оскільки згідно вимог пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію позивач виявила бажання проходити службу в поліції, про що повідомила 29 жовтня 2015 року в приміщенні Корсунь-Шевченківського райвідділу міліції старшого інспектора кадрового забезпечення. 07 листопада 2015 року, які і працівники Корсунь-Шевченківського РВ УМВС України в Черкаській області, позивач написала заяву на імя т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області про прийняття на службу до поліції, яку відправила рекомендованим листом із повідомленням, відповідь на яку отримала лише в грудні 2015 року.

Крім того, позивач вважає її звільнення незаконним також і тому, що на момент звільнення позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, а чинне законодавство в такому випадку допускає звільнення лише з обовязковим працевлаштуванням.

Також позивач стверджує, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобовязання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області проти задоволення позовних вимог заперечило та зазначило, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулося у звязку з виконанням вимог Закону України Про Національну поліцію та без порушень чинного законодавства, наказ про звільнення виданий належною посадовою особою в межах наданих повноважень.

Крім того, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 всі штати органів внутрішніх справ скасовані та всі посади ліквідовані, а тому поновити позивача на посаду слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області немає можливості.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Головне управління Національної поліції в Черкаській області просило в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Законом України Про Національну поліцію визначений відповідний порядок прийняття на службу в поліцію, а тому адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень.

Крім того, при ліквідації підприємств (установ, організацій) положення п. 1 ст. 40 КЗпП України можуть застосовуватися і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди у встановленому порядку.

Також Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернуло увагу, що позовна вимога, а саме: зобовязати Головне управління Національної поліції в Черкаській області прийняти позивача на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за згодою позивача на посаду слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського відділення Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а за відсутності вказаної посади на іншу посаду, не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач просить прийняти її на службу до поліції за умови її згоди і невідомо на яку посаду.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Міністерство внутрішніх справ України просило в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач звернувся до суду за поновленням права, яке Міністерством внутрішніх справ України не було порушене.

В судовому засіданні представник ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Міністерства внутрішніх справ України підтримала заперечення та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ліквідаційна комісія Корсунь-Шевченківського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, заперечень проти адміністративного позову не подала, її представник в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення позивача, представника ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Міністерства внутрішніх справ України, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 прийнята на службу в органи внутрішніх справ згідно наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 116 о/с від 07.08.2006. Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 112 о/с від 23.06.2009 позивач призначена на посаду слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області.

В подальшому, наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 346 о/с від 13.12.2013 позивачеві надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 14.11.2013 по 19.09.2016.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 Г (через скорочення штатів) Положення. Підставою для прийняття такого наказу зазначено Закон України Про Національну поліцію.

Відповідно до статті 1 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон № 580-VIII був опублікований 06.08.2015 року в газеті Голос України та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд зауважує, що в даному випадку будь-якого обовязку в УМВС України в Черкаській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки остання попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Пункти 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Отже, Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 включно. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Як свідчать матеріали справи, заява позивача про прийняття її на службу в поліцію, датована нею 07.11.2015, цією ж датою направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та отримана останнім 11.11.2015, тобто поза встановленим пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строком, а посилання позивача на те, що вона виявила бажання проходити службу в поліції, про що повідомила 29 жовтня 2015 року в приміщенні Корсунь-Шевченківського райвідділу міліції старшого інспектора кадрового забезпечення, належними та допустимими доказами не підтверджені.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у встановлений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строк, не виявила бажання проходити службу в поліції.

Однак суд зауважує, що приймаючи спірний наказ, управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не врахувало положень чинного законодавства, яке регулює питання обмеження на звільнення працівників.

Так, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 580-VIII не врегульовано порядку звільнення у звязку із скороченням штатів осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України, а саме статті 184.

Відповідно до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням. Обовязкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Пряма заборона на звільнення перелічених працівників протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення. Вони мають субєктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства) і питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не може ставитися взагалі. Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обовязковим працевлаштуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з посади слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому позивач працевлаштована не була.

Отже, в даному випадку суд вважає, що наказ управління УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 Г (через скорочення штатів) є протиправним.

Разом з тим, однією з позовних вимог позивача є її поновлення на посаді слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області. Вказану вимогу суд розглядає в контексті положень ст. 49-2 та ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України, і зазначає, що в даному випадку важливим є встановлення власника та роботодавця, який зобовязаний та має можливість працевлаштувати незаконно звільненого позивача.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730, ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ (додаток 2), зокрема, як управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, так і всі районні відділи вказаного управління, та створені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції (додаток 1), зокрема, Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Станом на час розгляду справи управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Корсунь-Шевченківський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не ліквідовані, а перебувають в стані припинення з 06.11.2015.

Разом з тим, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 Про організаційно-штатні питання штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України визнано такими, що втратили чинність, в тому числі скасовані всі штати та скорочені всі посади органів внутрішніх справ Черкаської області.

Таким чином, суд зазначає про неможливість поновлення позивача на посаді слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області у звязку із скороченням цієї посади, а тому в задоволенні вказаної вимоги позивачеві слід відмовити.

Позовну вимогу про зобовязання Головного управління Національної поліції в Черкаській області прийняти позивача на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за згодою позивача на посаду слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського відділення Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а за відсутності вказаної посади на іншу посаду, суд вирішує з урахуванням вимог пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII та зазначає про неможливість її задоволення з огляду на те, що позивач у встановлений цим пунктом строк не виявила бажання проходити службу в поліції, працевлаштування позивача в органи Національної поліції в Черкаській області у встановленому законом порядку не відбулося, а тому позивач не вправі вимагати прийняття її на службу на вказану посаду.

Суд також вважає безпідставною позовну вимогу про зобовязання Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області працевлаштувати позивача на службі в Національній поліції України, оскільки Законом № 580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в якому відсутні повноваження зазначених позивачем осіб щодо призначення чи звільнення працівників поліції з 07 листопада 2015 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у нездійсненні обовязкового працевлаштування позивача після звільнення з посади слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області, суд зазначає, що позивач безпосередньо не проходила службу в Міністерстві внутрішніх справ України, а обовязок працевлаштування в даному випадку має бути виконаний безпосереднім роботодавцем позивача управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

За таких обставин, враховуючи вимоги статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що для захисту порушених прав позивача слід визнати протиправним та скасувати оспорюваний наказ, визнати протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо нездійснення обовязкового працевлаштування позивача та зобовязати вказане управління вирішити питання щодо обовязкового працевлаштування позивача, у звязку з чим позов належить задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 Г (через скорочення штатів).

Визнати протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, що полягає у нездійсненні обовязкового працевлаштування ОСОБА_1 після звільнення з посади слідчого слідчого відділення Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області.

Зобовязати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вирішити питання щодо обовязкового працевлаштування ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий В.О. Гаврилюк

Судді В.В. Мишенко

ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 15.02.2016.