Справа № 473/4337/15-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р. Справа № 473/4337/15-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Вуїв О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів- Турецької І.О., ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі відповідач, Управління ДАБІ у Миколаївській області), в якому просив скасувати постанову №259 від 26 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП відносно нього, а провадження у справі закрити. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що в його діяннях відсутній склад адміністративного правопорушення, зокрема відсутня вина у формі умислу.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Постанову №259 від 26 жовтня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП відносно ОСОБА_2 - скасовано, провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрито.

В апеляційній скарзі, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_2, є власником квартири АДРЕСА_1. Вказане майно належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 05.05.2012 року та договору купівлі-продажу частини квартири з розстроченням платежу від 01.10.2009 року. Квартира фактично є частиною одноповерхового житлового будинку з окремим входом.

В 2014 році позивач почав капітальний ремонт належного йому на праві власності майна, а саме: замінено внутрішні дерев'яні перегородки квартири на цегляні; демонтовано віконні та дверні блоки квартири; демонтовано поли квартири; демонтовано частину покрівлі та перекриття будинку ( над квартирою № 11).

У період з 23.03.2015р. по 27.03.2015р. Управлінням ДАБІ у Миколаївській області була проведена позапланова перевірка на об'єкті «Капітальний ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2».

Під час перевірки встановлено, що позивач виконував будівельні роботи за відсутності проектної документації та у зв'язку з виявленим порушенням норм містобудівного законодавства посадовою особою інспекції 27 березня 2015 року було складено Акт перевірки, в якому зафіксовано вчинене правопорушення.

Крім того, 27 березня 2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення та видано припис № 85 про усунення порушень містобудівного законодавства шляхом оформлення відповідних документів, що надають право виконувати будівельні роботи на об'єкті: «Капітальний ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2» у порядку встановленому чинним законодавством. Термін: 25.09.15 (копія надається).

Даним приписом позивача письмово повідомлено про відповідальність за його невиконання, встановлену нормами КУпАП, а також зазначено про необхідність повідомити про його виконання до 25.09.2015р.

Припис № 85 від 27 березня 2015 року позивачем не оскаржувався, є чинним та згідно п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 обов'язковим до виконання.

Також з матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2015 року головний інспектор Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області ОСОБА_3 склала відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, позивачем в порушення абз. 3 п. 14 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 не виконано вимоги припису Управління від 27 березня 2015 року №85 щодо необхідності оформлення в строк до 25 вересня 2015 року документів, що надають йому право на виконання будівельних робіт, а саме проведення капітального ремонту квартири АДРЕСА_3.

На підставі протоколу 26 жовтня 2015 року було винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов та скасовуючи спірну постанову, виходив із того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме суб'єктивна сторона правопорушення, тобто вина у формі умислу, у звязку з чим ухвалення даної постанови було передчасним.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 9 КУпАП розкриває поняття адміністративного правопорушення.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтіс 10 та 11 КУпАП містять роз'яснення щодо вчинення адміністративного правопорушення умисно та з необережності.

Так, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч.1 ст. 184-42 КУпАП, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції, погоджуючись з доводами позивача послався на те, що у позивача існували об'єктивні причини, що перешкоджали оформленню відповідних документів, оскільки для отримання дозвільних документів для будівництва необхідно було оформити земельну ділянку під будівлею, яку неможливо було оформити в зв'язку з відсутністю плану зонування м. Вознесенська, а також відсутністю згоди власника сусідньої квартири №10 ОСОБА_4, з яким у позивача виник спір з приводу самочинних забудов, який на час розгляду даної справи вирішується в суді.

Колегія суддів не може прийняти зазначені висновки суду першої інстанції, оскільки відповідно до .п. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Аналізуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивач фактично не здійснював будь-яких, передбачених законодавством дій для виконання припису, хоча був попереджений про обов'язковість виконання припису і про наслідки його невиконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в діях позивач є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184-42 КУпАП, у тому числі і його суб'єктивна сторона, а саме вина у формі необережності.

Так, позивач передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення або не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити.

Отже, постановою № 259 від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 обґрунтовано було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису № 85 від 27 жовтня 2015 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, ухвалюючи спірну постанову діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не належать до компетенції суду, оскільки відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» це є повноваженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, який розглядає справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст.5 цього ж Закону стороною може бути оскаржена лише постанова центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

На підставі викладеного в задоволенні вимог щодо закриття провадження у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності також слід відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року відстрочено Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року по справі № 473/4337/15-а до моменту ухвалення судового рішення, проте, враховуючи те, що апеляційна скарга має бути задоволена та враховуючи положення п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів вважає за необхідне звільнити апелянта від сплати судового збору.

Оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області задовольнити.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: