Справа № 802/4112/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 лютого 2016 р. Справа № 802/4112/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: ОСОБА_1

за відсутності представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариство з обмеженою відповідальністю "Гірник"

до: відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Гірник" до відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 12 січня 2016 року було відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відділом державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження. Згідно даного рішення було накладено арешт на все майно позивача та заборонено здійснювати його відчуження. Однак, відповідно до мирової угоди у справі №5/40/2012/5003, що затверджена господарським судом Рівненської області 19 серпня 2015 року, встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Тому, позивач просить прийняти судове рішення, яким зобов`язати відповідача винести постанову про скасування арешту майна та заборони відчуження майна ТОВ "Гірник" та зобов`язати відділ державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44386274.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення в обґрунтування своєї правової позиції та просила адміністративний позов задовольнити повністю. Відповідно до письмової заяви від 03.02.2016 року сформовано остаточні позовні, які прийняті судом.

Представник відповідача на розгляд справи 04.02.2016 року не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. В попередньому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду надала копію зведеного виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись із запереченнями відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції, дослідивши матеріали позовної заяви дійшов наступних висновків.

Підставою для звернення до суду стала ухвала Господарського суду Рівненської області по справі №5/40/2012/5003, якою було затверджено мирову угоду про домовленість Банкрута, кредиторів та інвесторів про порядок оплати, відстрочки, а також погашення (списання) боргів банкрута перед кредиторами, скасовані заходи до забезпечення грошових вимог кредиторів, а провадження у справі було припиненим. Пунктом 6 вищезазначеної ухвали було визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

12.11.2015 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про накладення арешту на все майно ТОВ "Гірник" на підставі постанови про арешт майна боржника та заборону на його відчуження ВП №42694014.

За змістом постанови слідує, що 11 жовтня 2013 року Рівненським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі №817/3137/13-а про стягнення з позивача податкового боргу в розмірі 1807916,50 грн.

04.08.2014 року відділом державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження ВП №42694014, згідно якого накладено арешт на все майно, що належить ТОВ "Гірник" та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. Дане виконавче провадження було передано за належністю до відповідача на підставі п.10 ч.1 ст.49 ОСОБА_2 України "Про виконавче провадження".

13.08.2014 року до ВДВС Тиврівського РУЮ з ВДВС Рівненського РУЮ надійшов виконавчий лист по справі №817/3173/13-а, виданий 11.10.2013 року Рівненським окружним адміністративним судом про стягнення з ТОВ "Гірник" на користь ДПІ у Рівненському районі податкового боргу в сумі 1807916,50 грн. та постанова про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2014 року ВП №42694014. Згідно даної постанови зазначено, що місцезнаходженням постійно діючого органу боржника та місцезнаходженням його майна є адреса: смт. Тиврів, вул. Забужжя, 15, Вінницька область. За місцем реєстрації с.Малий Шпаків боржник не знаходиться.

14.08.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття провадження (ВП 44386274).

22.08.2014 року виконавче провадження ВП №44386274 було об'єднане у зведене виконавче провадження ВП №44508031.

19 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №4438274, яке 22.08.2014 року було об`єднане у зведене виконавче провадження ВП №44508031 у зв`язку з визнанням виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач пояснив, що справа про банкрутство №5/40/2012/5003 була порушена Господарським судом Вінницької області 17.08.2012 року, однак податковий борг у сумі 1807916,50 грн. виник до порушення провадження у справі про банкрутство.

Крім того, позивач посилається на ухвалу господарського суду Рівненської області від 08.04.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.05.2015, у справі про банкрутство ТОВ "Гірник". За змістом даних ухвал було відмовлено у задоволенні заяви ДПІ у Рівненському районі про визнання кредитором товариства у сумі 1 678 067,25грн, а заяву податкового органу в частині визнання поточних кредиторських вимог до боржника в сумі 129 882,97грн. залишено без розгляду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_2 України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому ОСОБА_2, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим ОСОБА_2, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_2 та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього ОСОБА_2 підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 ОСОБА_2 передбачено, що обов`язки і права державних виконавців, зокрема у процесі здійснення виконавчого провадження він має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідності до ст.50 ОСОБА_2 України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим ОСОБА_2.

Згідно ст. 60 ОСОБА_2 передбачено зняття арешту з майна у таких випадках: коли особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим ОСОБА_2; у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Тому, судом встановлено, що державним виконавцем вжито передбачених заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинено виконавчі дії.

Відповідно до ст.1 ОСОБА_2 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно ст.78 ОСОБА_2 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг задоволення вимог кредиторів, визначених цим ОСОБА_2. У разі якщо умови мирової угоди передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобовязаний погодитися із задоволенням частини вимог з податків, зборів (обовязкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобовязання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного органу доходів і зборів за місцезнаходженням боржника.

Не підлягає прощенню (списанню), відстрочці та/або розстрочці за умовами мирової угоди заборгованість із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у звязку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обовязків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у звязку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у звязку з припиненням трудових відносин.

Не підлягає прощенню (списанню) за умовами мирової угоди заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, невикористаних та своєчасно не повернутих коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Разом з тим, судом встановлено, що провадження у справі про банкрутство порушено 17.08.2012 року. Строк подачі кредиторами заяв з вимогами до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" з врахуванням статтей 253 та 254 Цивільного кодексу України сплинув 17.05.2013 року.

Згідно ст.14 ОСОБА_2 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Судом досліджено, що Державна податкова інспекція у Рівненському районі зверталась до Господарського суду Рівненської області про визнання кредитором ТОВ "Гірник" в сумі 1 678 067 грн.25 коп., однак їй було відмовлено, мотивуючи це тим, що вимоги податкового органу, як конкурсного кредитора, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання. Щодо визнання поточних кредиторських вимог до боржника в сумі 129 882,97грн. заяву ДПІ - залишено без розгляду, оскільки заборгованість виникла після порушення провадження про банкрутство ТОВ "Гірник".

Крім того судом досліджено, що сума боргу в розмірі 1 678 067 грн.25 коп. була заявлена податковим органом на підставі податкових повідомлень-рішень від 27.04.2012. Натомість, право на стягнення податкової заборгованості в сумі 1 807 916, 5грн. виникло після порушення провадження у справі згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/3173/13-а. На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист від 11 жовтня 2013 року, який став підставою для примусового виконання рішення шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження №42694014.

Відтак, сума стягується у порядку примусового виконання виконавчого провадження №42944014, на підставі виконавчого листа, який виданий 11 жовтня 2013 року, тобто після порушення провадження про банкрутство ТОВ "Гірник".

ОСОБА_2 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено термін поточного кредитора як кредитора за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючий орган наділений повноваженнями на звернення до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку. Пункт 95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачає, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд звертає на наступне.

Відповідно до письмової заяви від 03.02.2016 представник позивача просить прийняти судове рішення, яким зобов'язати відповідача винести постанову про скасування арешту майна та заборони відчуження майна ТОВ "Гірник" та зобов`язати відділ державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №44386274.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню врегульовані ОСОБА_2 України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вищезазначених положень ОСОБА_2, суд може прийняти рішення про зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у випадках, встановлених цим ОСОБА_2. ОСОБА_2 передбачено підстави і для закінчення виконавчого провадження. Водночас, суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача - суб'єкта владних повноважень та зобов'язувати його прийняти те чи інше рішення.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевстановлені обставини, суд не вбачає підстав для зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Тому не підлягає задоволенню судом вимога позивача про зобов'язання ВДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Копія вірна

Суддя:

Секретар: