Справа № 816/4354/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 р.Справа № 816/4354/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2015р. по справі №816/4354/15

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_3 управління Держземагентства України у Полтавській області, в якому просить зобовязати затвердити проект землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її у користування (оренду).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.02.2015 року подав до відповідача клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у користування (оренду) земельної ділянки площею 52,4000 га для ведення фермерського господарства, до якого додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інше. Однак, даний проект землеустрою повернуто для виправлення помилок та повторної подачі його на затвердження. Зазначив, що зауваження, викладені у листах ОСОБА_3 управління Держземагентства у Полтавській області, були виправлені, але відповідач повторно відмовив у затвердженні проекту. Вважає, що сукупність матеріалів, наданих позивачем та наявних у розпорядженні відповідача, включає в себе повний перелік документів, необхідних для задоволення клопотання, а тому відповідачем протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування (оренду).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, проведено заміну відповідача ОСОБА_3 управління Держземагентства у Полтавській області на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надання її у користування (оренду) з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн /

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що позивачу було правомірно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки, а тому правових підстав для зобовязання повторно розглянути клопотання відсутні.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 18.02.2015 року позивачем подано до ОСОБА_3 управління Держземагентства України у Полтавській області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, та надання її у користування (оренду) терміном на 49 років.

Рішенням ОСОБА_3 управління Держземагенства у Полтавській області від 04.03.2015 року №31-16-0.4-2446/2-15 повідомлено позивача про те, що:

- назва документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ- 015 від 17.02.2015 року) не відповідає назві виготовленої документації із землеустрою;

- мають місце розбіжності щодо площ та суміжних землекористувачів в поданому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

- у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки потребують уточнення дані щодо віднесення (невіднесення) земельної ділянки до особливо цінних земель, визначених пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного кодексу України (а.с. 14).

ОСОБА_3 управління Держземагентства у Полтавській області від 23.03.2015 року №31-16-0.4-3108/2-15 повідомлено позивача, що зазначені у попередньому листі зауваження не враховані, а також відсутня позначка Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа (а.с. 15).

16.04.2015 року позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, указаними у листах від 04.03.2015 року №31-16-0.4-2446/2-15 та від 23.03.2015 року №31-16-0.4-3108/2-15 (а.с. 8).

Проте, листом від 30.04.2015 року №31-16-0.4-4685/2-15 Головне управління Держкомзему у Полтавській області повідомило, що у представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані:

- щодо землекористувача земельної ділянки ТОВ "Пирятин-зернопродукт", а саме: відсутня засвідчена нотаріально письмова згода землевласника (землекористувача);

- пунктів 6, 12, 16 у висновках відділу Держземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області від 14.02.2015 року та від 17.02.2015 року про погодження проектів землеустрою щодо цільового призначення земельних ділянок, законодавчої бази та державної реєстрації земельних ділянок;

- щодо цільового призначення земельних ділянок зазначеного в завданні на виконання робіт від 19.12.2014 року (стор. 4);

- щодо площ земельних ділянок, зазначених у висновках ПП "Інститут агрономії" від 22.12.2014 року №№1337, 1333, 1334, 1330 та від 12.01.2015 року №02 про якісну характеристику ґрунтів земельних ділянок площами 52.4009 га, 19.2002 га, 5.4558 га, 25.4002 га та 9.4000 га;

- щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, а саме: потрібно долучити їх погодження відповідно до вимог статті 198 Земельного кодексу України.

Крім того зазначено про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та не додано проект договору оренди земельної ділянки, підписаної позивачем, та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (а.с. 16-17).

26.05.2015 року позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, указаними у листі від 30.04.2015 року №31-16-0.4-4685/2-15 (а.с. 11).

За результатами розгляду даного клопотання, листом №5624/2-15 від 02.06.2015 року Головне управління Держземагенства у Полтавській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оскільки, що до проекту землеустрою необхідно долучити: матеріали погодження проекту землеустрою; матеріали геодезичних вишукувань, землевпорядного проектування, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) в повному обсязі, а також додати проект договору оренди земельної ділянки, підписаної позивачем, та витяг з Державного земельного кадастру по вказаній земельній ділянці (а.с. 13).

Позивач, на погоджуючись із вказаною відмовою, звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів зауважує, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно із положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) воно не підлягає апеляційному перегляду.

В свою чергу, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право позивача на погодження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки порушено, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, розроблено позивачем у відповідності до вимог статті 50 Закону України "Про землеустрій", і містить усі необхідні документи. А тому, з урахуванням завдання адміністративного судочинства та принципу розподілу влади, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, зобовязавши відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки та надання її у користування (оренду) з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У відповідності до абз.1-2 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України (далі ЗК України), надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Абзацами 3 та 4 частини 1 статті 123 ЗК України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

При цьому, земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування (абз. 5 ч. 1 ст. 123 ЗК України).

Абзацом 1 частини 2 вказаної статті Кодексу визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Так, у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (абз. 2 ч. 2 ст. 123 ЗК України).

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 123 ЗК України, умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом МіністрівУкраїни.

Згідно з ч. 4 вказаної статті проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проаналізувавши вищевказані правові положення, колегія суддів зазначає, що статтею 123 ЗК України чітко визначено процедуру надання земельних ділянок у користування. Зокрема, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення повинна звернутися з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного субєкта владних повноважень, визначеного статтею 122 цього Кодексу. В свою чергу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатом розгляду такого клопотання надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмовляє у його наданні.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, з метою отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 52,4000 га, з кадастровим номером :00:016:0039, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області (а.с. 46).

За результатами розгляду зазначеного клопотання наказом ГУ Держземагенства у Полтавській області від 03.12.2014 року №5073-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 77).

Приватним підприємством "Чорнухинський центр земельного кадастру" на замовлення позивача виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 52,4000 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 41-76).

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

При цьому, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10 ст. 123 ЗК України).

Згідно з ч. 13 вказаної статті ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, відповідно до абз. 1-2 ч. 8 ст. 186-1 ЗК України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем неодноразово подавався на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, відмовляючи у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення позивачеві земельної ділянки, відповідач кожного разу вказувало на нові невідповідності документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 13-17).

Положеннями статті 50 Закону України "Про землеустрій", визначено перелік складових проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, у проекті землеустрою позивачем були надані клопотання замовника; завдання на розроблення проекту землеустрою; наказ ГУ Держземагенства у Полтавській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель (форми 6-зем); креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру; журнал теодолітної (тахеометричної) зйомки, відомості про наявні пункти ДГМ, відомості про обчислення теодолітних (тахеометричних) ходів, відомості щодо середньоквадратичної похибки; план зон обмежень і сервітутів земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; висновок відділу Держаземагенства у Чорнухинському районі про погодження проекту землеустрою; висновок про якісну характеристику ґрунтів; висновок археологічної експертизи; викопіювання земельної ділянки з кадастрової карти /збірний кадастровий план земельної ділянки/; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання; схема встановлення меж земельної ділянки; відомості про обчислення площі земельної ділянки/каталог координат; абрис польових вимірів кутів поворотів межі земельної ділянки; копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника (а.с. 42).

Таким чином, у проекті землеустрою надані матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, підписаний власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Отже, проект землеустрою позивача відповідає вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 186-1 ЗК України, органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", а тому відсутність підтвердження легітимності отримання вихідних даних креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі відповідно до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" не може бути підставою для непогодження відповідачем проекту землеустрою.

Згідно ст. 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" , визначено порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами та не визначено умови і порядок підтвердження легітимності даних топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Стосовно відсутності позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа як підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету України від 17.10.2012 року № 1051 (далі Порядок № 1051), державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

У відповідності до абз. 1 п. 111 Порядку № 1051, державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Згідно з абз. 2 п.111 вказаного Порядку, за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; - розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Відповідно до п. 75 Порядку № 1051, у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, державний кадастровий реєстратор: робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15; присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107 - 161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї).

Пунктом 87 вищезазначеного Порядку передбачено, що на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор на безоплатній основі надає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Однак, зі змісту абзацу 1 пункту 73 Порядку № 1051 вбачається, що державний кадастровий реєстратор може приймати рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів не в повному обсязі.

У таких випадках державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення (абз. 2 п. 73 Порядку № 1051).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державним кадастровим реєстратором не зроблено на титульному аркуші матеріалів документації із землеустрою позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15.

Так, державний кадастровий реєстратор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, не вчинив визначених чинним законодавством обов'язкових дій, передбачених пунктом 75 Порядку, проте, даний факт не ставить під сумнів дії Державного кадастрового реєстратора щодо перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Отже, мотиви вчиненої відповідачем відмови у погодженні проекту землеустрою є недоведеними та недостатньо обґрунтованими.

Тобто, право позивача на погодження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки порушено і таке право підлягає захисту.

Зі змісту рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи №R/80/2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Слід зазначити, що з приписів норм діючого права є неприпустимим підміна судом субєкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого субєкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Тому в даному випадку питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки віднесено до виключної компетенції відповідача.

В свою чергу, способом відновлення порушеного права позивача може бути виключно зобовязання відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості даної частини заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних дій.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2015р. по справі №816/4354/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2015р. по справі №816/4354/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9

Повний текст ухвали виготовлений 15.02.2016 р.