Справа № 820/12012/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 лютого 2016 р. №820/12012/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № НОМЕР_1 від 14.12.2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 951934,00 грн. за період - серпень 2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованим та помилковим, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" виходить виключно з мотивів наявності у відношенні контрагентів позивача певних висновків, викладених у листах та актах перевірки інших податкових органів щодо ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3 Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо угод між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення, в яких представник просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на висновки акту перевірки від 05.03.2013 року №204/22-04/36922439. При цьому представник позивача вказав про неможливість встановлення фактів реального постачання, переміщення товару між позивачем та його контрагентами. Також, в обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилавться на ст.ст. 185, 188, 198 ПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Державне підприємство "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД") зареєстроване як юридична особа (а.с.184), перебувало на обліку в Ізюмській ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість ( а.с.188).

Відповідно до ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань, видами діяльності ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД", видами діяльності є виробництво й оброблення інших скляних виробів, у т.ч. технічних; виробництво вогнетривких виробів; виробництво зброї та боєприпасів; виробництво радіологічного, електромедичного й електротерапевтичного устаткування; виробництво оптичних приладів і фотографічного устаткування; ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування (а.с.180-182).

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" має ліцензію від 27.12.2012 року серії АВ №597926, яка видана Міністерством економічного розвитку і торгівлі України для здійснення видів діяльності: розроблення, виготовлення, реалізації, ремонт і модернізація військової техніки (а. с. 183).

Судом встановлено, що Ізюмською ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" з питань повноти відображення у податковому обліку господарських відносин з контрагентами: ТОВ «Електрон Експерт» за період з 01.07.2015р. по 31.07.2015р. та ФОП ОСОБА_3 за період з 01.07.2015р. по 31.08.2015р.

За результатами перевірки складений акт від 30.11.2015 року №263/20-14-22-01/30210163 (а.с.15-28), яким встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, у звязку з чим ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" завищено податковий на загальну суму 951934 грн., в т.ч. за липень 2015р. по взаємовідносинам з ТОВ «Електро Експерт» на суму 291180 грн. та по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_3 на суму 294288 грн., та за серпень 2015р. по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_3 на суму 366466 грн., який проведено на підставі операцій на підставі операцій, що не мають реальності здійснення в липні 2015р. та серпні 2015р. відповідно.

Зазначений акт був оскаржений позивачем в адміністративному порядку до Ізюмської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області (а.с.28-31).

Рішенням Ізюмської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області від 10.12.2015р. №3580/10-/20-14-22-19 визначено, що доводи ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" з приводу правомірності віднесення до складу податкового кредиту операцій з придбання електронних компонентів невідомого походження від ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3 визнати обґрунтованими та спростувати висновки не має підстав (а.с.32-34).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, Ізюмською ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.12.2015 року №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмір 951934 грн. (а.с.35).

З акту перевірки від 30.11.2015 року №263/20-14-22-01/30210163 вбачається, що підставою для висновку щодо зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмір 951934 грн., з посиланням на нереальність господарських операцій з ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3, стали витяги з податкової інформації: від 22.10.2015 року №644/20-30-22-03/37094728, від 23.10.2015року №1405/7/20-38-22-05-04, від 26.10.2015року №945/20-23-17-01.

Проте суд не погоджується з висновками, зазначеними в акті перевірки від 30.11.2015 року №263/20-14-22-01/30210163, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (покупець) та ТОВ «Електро Експерт» (постачальник) укладено договір поставки від 10.04.2015р.№10/04/15-1 (а.с.36-37). Згідно п.п.1.1 зазначеного договору поставки - постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію (електронні компоненти та ін..), вказану у специфікаціях, на умовах, передбачених даним договором. Також п.п.3.1 зазначеного договору поставки визначено, що постачання продукції здійснюється до складу покупця за рахунок постачальника.

На виконання умов договору ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" прийняло товар електронно оптичний перетворювач ЭП 10АК та полірувальний порошок, що підтверджується специфікаціями (а.с.38-45), видатковими накладними (а.с. 48,56,63), сплативши його вартість, що підтверджується виписками банку (а.с.46,54,61), а ТОВ «Електро Експерт» виписало податкові накладні (а.с.47,55,62), що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість у ціні придбаних ним за вказаним договором ТМЦ.

На підтвердження оприбуткування придбаного товару (обладнання) позивачем до матеріалів справи надано прибуткові ордери, картки складського обліку матеріалів (а.с.50-52,58-59,65).

На підтвердження реальності поставки товару (обладнання) позивачем надані товарно-транспортні накладні (а.с.49,57,64), з яких вбачається, що товар був поставлений постачальником на адресу приміщення позивача Харківська область, м. Ізюм, пр. Леніна, буд.66, яке знаходиться у користуванні ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД", а також витяг з журналу реєстрації довіреностей за 2015 рік (а.с.186-193).

Також позивачем на підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності надано заяви - вимоги, лимітно заборонні відомості (а.с.55,60,67).

При цьому в ході розгляду представником позивача надано письмові пояснення, що придбані електронно оптичні перетворювачі ЭП 10АК є складовою частиною приладу нічного спостереження ТВН - 5 механіка - водія бронетанкової техніки, виробництво якого здійснює позивач. Також в ході судового засідання представником позивача пояснено, що придбаний полірувальний порошок є абразивним інструментом, який використовується позивачем при виготовленні всіх оптичних деталей.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ «Електро Експерт», відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що між ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (покупець) та ФОП ОСОБА_3 (постачальник) укладено договір поставки від 21.04.2015 року №3045 (а.с.68-72),. Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору поставки - постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та сплатити за продукцію (хімічну продукцію, продукцію електронного призначення), вказану у специфікації, на умовах, передбачених даним договором.

На виконання умов договору та на підставі видаткових накладних, акту приймання передачі продукції (товарів) (а.с. 75,82,84,90,92) ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" прийняло товар електродвигун ДПМ Н1-01, електродвигун ДПР32-Н6-02-РС-0-08-03М, сплативши його вартість, що підтверджується випискою банку (а.с.73,80,88), а ФОП ОСОБА_3 виписав податкові накладні (а.с.74,81,89), що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість у ціні придбаних ним за вказаним договорам ТМЦ.

На підтвердження оприбуткування придбаного товару (обладнання) позивачем до матеріалів справи надано прибуткові ордери, картки складського обліку матеріалів (а.с.77-78, 85-87,93-94).

На підтвердження реальності поставки товару (обладнання) позивачем надані товарно-транспортні накладні (а.с.76,83,91), з яких вбачається, що товар був поставлений постачальником на адресу приміщення позивача Харківська область, м. Ізюм, пр. Леніна, буд.66, яке знаходиться у користуванні ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД", а також витяг з журналу реєстрації довіреностей за 2015 рік (а.с.186-193).

Також позивачем на підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності надано заяви - вимоги, лимітно заборонні відомості (а.с.79,95).

При цьому в ході розгляду представником позивача надано письмові пояснення, що придбаний електродвигун ДПМ Н1-01 є високоточним електродвигуном постійного струму спеціального призначення, що входить до складу координатору АФ5.187.031 виробу 9С816, виробництво якого здійснює позивач. Також в ході судового засідання представником позивача пояснено, що придбаний електродвигун ДПР32-Н6-02 с РС-0-08-03М є високоточним електродвигуном постійного струму спеціального призначення з редуктором, що входить до складу НАСАДКА-1 виробу 9В570, виробництво якого здійснює позивач.

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ФОП ОСОБА_3, відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

На підтвердження необхідності придбання ТМЦ у контрагентів та використанні їх у виробництві продукції позивачем до матеріалів справи надано паспорти якості, сертифікати якості на виготовлену продукцію (а.с. 195-201).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем включено до складу податкового кредиту суми з придбання товару (обладнання) у ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3 за відповідний період.

Крім того, факт наявності у позивача - ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується інвентаризаційними відомостями по цеху (а.с.210-236), свідчить про наявність умов необхідних для здійснення основного виду діяльності - розроблення, виготовлення, реалізації, ремонт і модернізація військової техніки, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання послуг.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідачем не надано доказів, що угоди, укладені між позивачем ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3 визнані в установленому порядку недійсними.

Позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання товарів, які призначені для використання у господарській діяльності ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД".

На час укладання та виконання зазначених вище договорів контрагенти позивача, а саме: ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3 були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами (а.с.202-204).

Таким чином, позивачем було повністю дотримано вимог ПК України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3, позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунок податку на додану вартість та суми бюджетного відшкодування, що не заперечується відповідачем. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при формуванні податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3

Посилання відповідача на витяги з податкової інформації: від 22.10.2015 року №644/20-30-22-03/37094728, від 23.10.2015року №1405/7/20-38-22-05-04, від 26.10.2015 року №945/20-23-17-01 - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ДП "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" та ТОВ «Електро Експерт» та ФОП ОСОБА_3 та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість сум витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.04.2013 року № є необґрунтованим та прийнятим не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 14279,01 грн., що підтверджується квитанцією від 21.12.2015 року №4363 (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" до Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 14.12.2015 року № НОМЕР_1 .

Стягнути з Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (, поштовий індекс 64302, Харківська область, м. Ізюм, пр. Леніна, 66) у розмірі 14279,01 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят дев'ять гривень 01 копійка).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 15 лютого 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.