Справа № 817/2018/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2018/14

29 січня 2016 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача1: представник ОСОБА_2

відповідача2: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз-Транс-Сервіс"
до Рівненської митниці Міндоходів, до Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз-Транс-Сервіс" (далі ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс") звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області (далі ГУ ДКС України в Рівненській області) про визнання протиправними та скасування рішення від 03.07.2014 №204050001/2014/000023/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204050001/2014/10005, стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених коштів за митною декларацією №204050001/2014/101036 в сумі 4830,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача 1, покладені в основу оспорюваних рішення та картки відмови, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що на виконання умов контракту від 01.04.2013 №PL/430528900/13/0196, укладеного з Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna (Польща), позивачем імпортовано на митну територію України товар, який заявлено до митного оформлення на підставі митної декларації №204050001/2014/101019. Митну вартість вказаного товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту). Зазначила, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів є протиправними та не відповідають змісту чинного законодавства, оскільки митним органом помилково не взято до уваги той факт, що заявлений до митного оформлення товар переміщувався через митний кордон України в тарі, яка належить ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс", а тому такі дії відповідача 1 прямо суперечать ч.2 ст.55 Митного кодексу України. Вказала, що посилання митного органу на відсутність інформація щодо вартості продажу компанією Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna компанії ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" ІВС контейнерів та нарахування 100% амортизації їх використання у перший місяць експлуатації є безпідставними, оскільки факт їх придбання та нарахування такої амортизації підтверджено наданими позивачем, на вимогу Рівненської митниці, додатковими документами, які протиправно не взяті відповідачем 1 до уваги. Таким чином, застосування органом фіскальної служби другорядних методів з метою визначення митної вартості імпортованих товарів є безпідставним, а оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними. Разом з тим, в наслідок коригування митної вартості товару, позивачем до Державного бюджету України було сплачено 4830,00грн., як суму надміру сплачених коштів за митною декларацією №204050001/2014/101036. Просила позов задовольнити повністю.

Під час судового розгляду судом, за обґрунтованим клопотанням представника митного органу, в порядку ст.55 КАС України допущено заміну відповідача 1 Рівненської митниці Міндоходів, його правонаступником Рівненською митницею Державної фіскальної служби (далі Рівненська митниця).

Відповідач 1, Рівненська митниця, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснив, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товарів, імпортованих на підставі митної декларації №204050001/2014/101019, виявлено розбіжність вартості товару, придбаного у Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna (Польща), оскільки наявні у декларанта документи, для підтвердження митної вартості товару, містили недостатньо даних відповідно до обраного ним методу визначення митної вартості. Зокрема, відсутня інформація щодо вартості продажу компанією Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna компанії ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" ІВС контейнерів та нарахування 100% амортизації їх використання (повна втрата придатності до використання та наступне списання або утилізація) у перший місяць експлуатації, що стало підставою для висновків органу фіскальної служби про відсутність у поданих позивачем до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів і відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена за товари. Крім того, до митного оформлення декларантом не надано жодного документу (дистрибюційної угоди, договору, контракту, інших документів), яким регламентовано діяльність ТзОВ ГФ КамазТрансСервіс як представника продукції компанії Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna: чи є імпортер одноосібним (ексклюзивним) дистрибютором, чи не здійснюється прямо чи опосередковано перерахування на користь продавця частки виручки від продажу оцінюваного товару на митній території України. Таким чином, оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач 2, ГУ ДКС України в Рівненській області, заперечень суду не надав, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача 2.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.07.2014 позивач звернувся до Рівненської митниці для здійснення митного оформлення товару розчину сечовини (карбаміду) та дистильованої води для вантажних автомобілів обладнаних системою очистки відпрацьованих газів (розчин NOXy TM 32,5%) у 18 пластмасових бочках з металевим каркасом загальною кількістю 18000л, який надійшов від продавця Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna (Польща), на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2013 №PL/430528900/13/0196, укладеного між ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" та Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna.

Для проведення митного оформлення ввезення товару на територію України, Рівненській митниці було подано електронну митну декларацію №204050001/2014/101019 (а.с.30), до якої додані наступні документи:

- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №042763 (а.с.7);

- калькуляція транспортних витрат по доставці розчину сечовини (карбаміду) від 01.07.2014 №266 (а.с.8);

- рахунок-фактура (інвойс) від 25.06.2014 №PL/430528900/13/0196/0023 та його переклад (а.а.с.9-10);

- контракт від 01.04.2013 №PL/430528900/13/0196 (а.а.с.11-16);

- платіжне доручення в іноземній валюті від 18.06.2014 №151 на суму 3044,36EUR (а.с.18);

- платіжне доручення (передоплата за митне оформлення) від 01.07.2014 №2235 на суму 15600,00грн. (а.с.19);

- митна декларація країни відправника від 25.06.2014 №PL302020Е0040830 (а.с.21).

У поданій митній декларації митна вартість товару позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (основний метод) 170EUR/1000л, що складала загальною вартістю 3060,00EUR (49225,75грн. за курсом: 16,086845). До митної вартості товару було також включено транспортні витрати в сумі 427,00EUR (6869,09грн. за курсом: 16,086845).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач 1 встановив, що подані документи містять розбіжності та не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Враховуючи цю обставину, митний орган зобов'язав позивача надати наступні додаткові документи:

1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) постачальника та/або виробників товарів;

2) виписку з бухгалтерської документації, яка підтверджує вартість витрат на перевезення товару у міжнародному сполученні заявлену у калькуляції від 01.07.2014 №266, з наданням обґрунтування та документального підтвердження фактичних витрат, які сформували тариф на перевезення;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) копію дистрибюторської угоди (договору, контракту) на представлення товарів іноземного контрагента на Українському ринку;

5) документально підтверджену виписку з бухгалтерської документації щодо сум амортизаційних витрат, які мають бути включені до митної вартості товару як її складова.

На вказану вимогу ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" митному органу було надано додаткові документи (а.а.с.17, 21, 26-35):

- електронна версія митної декларації країни відправника від 25.06.2014 №PL302020Е0040830;

- комерційні пропозиції щодо вартості товару (прайс-лист);

- митна декларація №204050001/2014/101021 про експорт обертової тари пластикових бочок з кришкою в металевому каркасі (обертова тара) в кількості 18шт;

- митна декларація №204050001/2014/100963, що свідчить про реімпорт вивезеної по митній декларації №204050001/2014/101021 обертової тари - пластикові бочки з кришкою в металевому каркасі в кількості 18шт;

- висновок спеціаліста Рівненської торгово-промислової палати від 19.06.2014 №І-495 щодо терміну експлуатації багато обертової тари;

- висновок експерта Рівненської торгово-промислової палати від 02.07.2014 щодо вартості імпортованої рідини - розчину сечовини (карбаміду) та дистильованої води для вантажних автомобілів обладнаних системою очистки відпрацьованих газів (розчин NOXY TM 32,5%).

За результатом опрацювання додатково наданих документів та проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом було скориговано митну вартість із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів з суми 3487,00EUR (56094,83грн.) до суми 4567,00EUR (73468,62грн.), прийнято рішення про коригування митної вартості від 03.07.2014 №204050001/2014/000023/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №204050001/2014/10005 (а.а.с.22-25).

На думку відповідача 1, документи, які подавались для підтвердження митної вартості товару містили недостатньо даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, зокрема, відсутня інформація щодо вартості продажу компанією Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna компанії ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" ІВС контейнерів та нарахування 100% амортизації їх використання (повна втрата придатності до використання та наступне списання або утилізація) у перший місяць експлуатації.

Суд не погоджується з такими висновками митного органу, зважаючи на таке.

Відповідно до законодавства України в сфері здійснення державної митної справи, фактурна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України є складовою частиною митної вартості товарів.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Згідно з п.1 ч.1 ст.51 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом, тобто за ціною контракту №PL/430528900/13/0196, укладеного 01.04.2013 між покупцем ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" (Україна) та продавцем Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna (Польща), предметом якого є продаж товару у відповідності до замовлень (а.а.с.11-16).

Підпунктом 2.1 пункту 2 даного контракту визначено, що ціни на товари, включаючи вартість упаковки та маркування, розуміються як франко завод (згідно з Інкотермс 2010, термін франко завод позначається абревіатурою EXW).

Разом з тим, підпунктом 4.1 пункту 4 цього ж контракту визначено, що товар поставляється на умовах поставки FCA Pulawy, (відповідно до Інкотермс 2010, умови постачання FCA визначаються як - франко перевізник).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню (п.1 ч.2 ст.52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 Митного Кодексу України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо дані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозвязок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій ст.53, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється органами доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст.58 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в ч.5 ст.58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з комерційних пропозицій від 27.06.2014 (а.с.17), компанією Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna у третьому кварталі 2014 року пропонується для придбання товар NOXy TM за цінами та на умовах поставки FCA Pulawy:

- 230EUR/1000л, у необоротних ІВС контейнерах продавця, що були вжитку;

- 170EUR/1000л, у ІВС контейнерах, придбаних у продавця;

- безтарне відвантаження товару здійснюється лише в ІВС контейнери, придбані у продавця та які мають маркування Grupa Azoty Pulawy.

Таким чином, фізичні характеристики імпортованого товару передбачають перевезення товару виключно у тарі ємностях.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням.

Як встановлено судом, додатковою угодою від 16.04.2013 №1 до контракту від 01.04.2013 №PL/430528900/13/0196 внесені зміни до пункту 5 (упаковка, маркування), зокрема, доповнено пункт підпунктом 5.2, яким передбачено, що товар постачається в обертовій тарі, яка є власністю Покупця.

Бухгалтерською довідкою ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" від 29.01.2016 №30 стверджено (а.с.140), що пластикові бочки з металевим каркасом на 1000л придбані в постачальника Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna в кількості 18шт згідно з митною декларацією від 22.03.2012 №204050001/2012/040782 (а.а.с.141-143), та в кількості 6шт згідно з митною декларацією від 21.11.2013 №204050001/2013/042651 (а.а.с.144-146).

Таким чином, посилання відповідача 1 на те, що позивачем не підтверджено факт купівлі зворотної тари саме у продавця товару, не заслуговують на увагу суду, оскільки товар, задекларований у митній декларації №204050001/2014/101019, був ввезений на митну територію України в ІВС контейнерах, які належать покупцю - ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс", та які раніше придбані в постачальника Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna.

Дана тара позивачем визначена як необоротні активи та яка відображена на субрахунку 112 Малоцінні необоротні матеріальні активи рахунку 11 Інші необоротні матеріальні активи, відповідно до положень Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186.

Наказом ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" від 02.01.2012 №1-Б Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику, амортизація малоцінних необоротних матеріальних активів нараховується в першому місяці використання об`єкта в розмірі 100% його вартості.

Згідно з п.33 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, об'єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом.

Відповідно до п.40 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 №561 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), обєкт основних засобів перестає визнаватися активом (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок продажу, ліквідації, безоплатної передачі, нестачі, остаточного псування або інших причин невідповідності критеріям визнання активом.

Разом з тим, згідно з висновком спеціаліста від 19.06.2014 №І-495, в цілому пред`явлені єврокуби (пластикова ємність із зовнішнім металічним каркасом) можуть використовуватись за призначенням, як багато обертова тара в межах зовнішньоекономічного договору №PL/430528900/13/0196 (а.а.с.33-34).

Відтак, суд не бере до уваги посилання Рівненської митниці про повну втрату придатності до використання ІВС контейнерів, у яких було транспортовано товар, у зв`язку з нарахуванням позивачем 100% амортизації у першому місяці використання, оскільки для визнання обєкта основних засобів активом та для відображення його у балансі не має значення розмір його залишкової вартості.

Таким чином, компанією Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna здійснювалося безтарне відвантаження позивачу розчину сечовини (карбаміду) та дистильованої води для вантажних автомобілів обладнаних системою очистки відпрацьованих газів (розчин NOXy TM 32,5%). Тобто, постачання даного товару відбувалося без вартості упаковки, а тому, у даному випадку, положення ч.10 ст.58 Митного кодексу України не підлягають до застосування.

За наведених обставин, заперечення митного органу щодо відсутності інформації про придбання позивачем товару на умовах поставки FCA Pulawy за ціною 170EUR/1000л, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки при поданні додаткових документів, на виконання вимоги Рівненської митниці, ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" було надано висновок експерта від 02.07.2014 (а.с.35), у якому зокрема зазначено, що вартість одного літра розчину сечовини 32,5% NOXy TM без упаковки, який ввозиться із Польщі по контракту від 01.04.2013 №PL/430528900/13/0196 на умовах FCA (Пулави), /Інкотермс 2010/, станом на 02.07.2014 становить: 2,74 (дві гривні 74 коп.) або 0,17Євро по курсу НБУ на дату оцінки, тобто 170EUR/1000л.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Наказом Держмитслужби від 13.07.12 № 362 передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, посадова особа, що здійснює такий контроль проводить: порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв'язку продавця та покупця.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з пере ліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2- 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару без вартості упаковки та рівнем митної вартості ідентичних товарів з вартістю упаковки не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Разом з тим, заперечення відповідача 1 щодо ненадання декларантом жодного документа (дистрибюційної угоди, договору, контракту, інших документів), яким регламентовано діяльність позивача як представника продукції компанії Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna, перевірені судом та свого підтвердження не знайшли, оскільки преамбулою контракту від 01.04.2013 №PL/430528900/13/0196 визначено, що компанія Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawy Spolka Akcyjna наділяє компанію ТОВ ГРФ КамазТрансСервіс повноваженнями представляти свої товари на Українському ринку (статусом Дистибютера).

Враховуючи, що позивачем надано митному органу всі підтверджуючі митну вартість документи, які наведені в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, тому, на думку суду, відповідач 1 безпідставно обрав другорядний метод визначення митної вартості.

Митним органом при невизнанні митної вартості, заявленої ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс", та при визначенні митної вартості за іншим, відмінним від першого, методом не обґрунтовано із посиланням на конкретні документи, надані декларантом, причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.

Таким чином, нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару не може розцінюватись як заниження ним митної вартості, не є перешкодою застосування першого методу визначення митної вартості і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару.

Матеріалами справи стверджено, що позивачем подано достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої за першим методом, тому заявлена митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів від 03.07.2014 №204050001/2014/000023/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204050001/2014/10005 суб'єкт владних повноважень діяв при недотриманні встановленого законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень Рівненської митниці.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених коштів за митною декларацією №204050001/2014/101036 в сумі 4830,00грн., суд зазначає наступне.

Взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, на час виникнення спірних відносин було регламентовано Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30.12.2013 №822/1188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 за №146/24923 (далі Порядок №822/1188) (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), та Порядком повернення визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Держаної митної служби України від 20.07.2007 №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364 (далі Порядок №618).

Відповідно до п.5 Порядку №822/1188, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно з абз.1 п.7 Порядку №822/1188, орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 30 листопада 2011 року N 1242.

За платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства (абз.2 п.7 Порядку №822/1188).

Орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання (п.8 Порядку №822/1188).

За приписами п.10 Порядку №822/1188 на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Таким чином, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється у визначеному порядку органом Державної казначейської служби України на підставі отриманого від митного органу висновку.

Відтак, сума надміру сплачених грошових зобов'язань повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком №618 та Порядком №822/1188, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 12.05.2015 у справі №21-161а15, від 24.03.2015 у справі №21-3а15к, від 09.12.2014 у справі №21-205а14.

Разом з тим, слід зазначити, що зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках, органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватись від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Таким чином, орган Державної казначейської служби позбавлений можливості здійснити стягнення відповідної суми надмірно сплачених платежів з рахунків митного органу, оскільки складання висновку митного органу про повернення коштів законодавцем віднесено до виключної компетенції митниці, тобто надає йому суб'єктивне право прийняття такого рішення, що за своєю правовою природою є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу - Рівненської митниці.

Відповідно до рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, відповідно до закріплених у ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога ТОВ ГРФ "Камаз-Транс-Сервіс" про стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених коштів за митною декларацією №204050001/2014/101036 в сумі 4830,00грн., є втручанням у дискреційні повноваження відповідачів, які виходять за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За наведених обставин, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Відтак, за наслідком задоволення судом адміністративного позову в частині, яка містить вимогу немайнового характеру, слід присудити на користь позивача судовий збір в сумі 73,08грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні адміністративного позову в частині, яка містить вимогу майнового характеру, та яка оплачена позивачем у розмірі 10% від ставки судового збору, суд стягує з позивача до Державного бюджету України 1644,30грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 204050001/2014/10005, рішення про коригування митної вартості товарів від 03.07.2014 №204050001/2014/000023/2.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз-Транс-Сервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненська митниця Міндоходів судовий збір в сумі 73,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз-Транс-Сервіс" на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Гломб Ю.О.