Справа № 2-а-220/09/1401
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2011 р.Справа № 2-а-220/09/1401

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Кологрива.Т.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі -Ханділян Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області на постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області про захист соціальних прав, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами.

Вищезазначеною постановою суду першої інстанції позов задоволено частково: зобов'язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячне підвищення відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 відсотків від встановленої мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та за період з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, пенсійний орган звернувся з апеляційною скаргою, в яких просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі пенсійного органу, зокрема, зроблено посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач відноситься до категорії діти війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже відповідно до положень вказаного закону пенсія позивача повинна виплачуватись із збільшенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином суд дійшов правильного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, а бездіяльність відповідача щодо не нарахування вказаного підвищення є незаконною.

Колегія суддів зазначає, що оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача, що стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як "дитині війни" та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду з проханням відновити пропущений строк звернення до суду тільки 29 жовтня 2008 року, тобто наполягав на його застосуванні та відповідному поновленні. Як вбачається з матеріалів справи відповідач також наполягає на застосуванні до спірних відносин положення КАС України щодо звернення до суду, а тому колегія суду не вважає за можливе залишити постанову суду першої інстанції в цій частині без змін.

Доводи позивача щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За таких підстав колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 29 жовтня 2007 року.

Водночас, перевіривши матеріали позовної заяви, колегія суддів вважає неправомірним вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог, задовольняючі вимоги позивача по 31 грудня 2008 року, оскільки останній просив суд задовольнити позовні вимоги тільки по вересень 2008 року включно.

Тому, на підставі викладеного та враховуючи приписи ч. 2 ст. 152 Конституції України та наявність Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та за період з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року суперечить наведеним вище положенням. Таким чином з урахуванням викладеного перерахунок пенсії позивачу необхідно здійснювати з 29 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 по 30 вересня 2008 року.

Враховуючи часткове задоволення позову, згідно з частиною 3 ст. 94 КАС України відповідному перерозподілу між сторонами підлягає судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, колегія суддів на підставі п.1 ч.1 ст. 201, ч. 2 ст.205 КАС України, вважає необхідним змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 11, 195, 197; п.2 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області задовольнити частково, постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2009 року змінити, виклавши 2 та 3 абзаци резолютивної частини судового рішення в такій редакції: " Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області щодо не нарахування доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за період з 29 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 по 30 вересня 2008 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за період з 29 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 по 30 вересня 2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 - 1 грн. 70 коп. судового збору.

Позовні вимоги в іншій частині залишити без розгляду."

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян