Справа № 813/2882/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Справа № 876/10014/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Укрпол" до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" звернулося в суд з позовом до відповідача- Стрийської ОДПІ, в якому просило (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправними дії Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області щодо невизнання на підставі висновків акту перевірки №756/22-01/32802333 від 16 квітня 2015 року задекларованих ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" сум витрат на придбання товарів у контрагентів ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп", ТОВ "Сантехресурс", ТОВ "Успіх ЮА", ТОВ "Бізнес ОУШЕН" на загальну суму 6470899,00 грн., що потягнуло за собою внесення змін до податкової звітності за 2014 рік"; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 30 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1991518,00 грн. (з них 1313561,00 грн. за основним платежем та 677957,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) та № від 30 квітня 2015 року, яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в сумі 84844,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області № від 30 квітня 2015 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області № від 30 квітня 2015 року в частині донарахування суми 11257,17 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивачем не надано до перевірки документів на відповідність вимогам та обмеженням встановлених державою (відповідність та додержання певним ГОСТам, дозволам, наявність сертифікатів, ліцензій та ін), сертифікатів на поставлений картон. Апелянт звертає також увагу на те, що транспортування товару не підтверджується стосовно врахування реального часу здійснення операцій. В обгрунтування доводів апеляційної скарги Стрийська ОДПІ також покликається на недоліки податкової правосуб'єктності контрагентів позивача, а саме: відсутність за місцем реєстрації (підприємства за юридичною адресою не знаходиться), що підтверджується актами про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача. Наведені обставини свідчать про заниження позивачем розміру від'ємного значення суми ПДВ за відповідний період. Також доведеним є факт порушення ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, оскільки виручка резидента зарахована на валютні рахунки в уповноважених банках з порушенням термінів розрахунків. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- Онисько З.М. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представники позивача- Москович А.Я., Мокрицький І.П. у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 05 березня по 08 квітня 2015 року Стрийська ОДПІ провела планову виїзну перевірку ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 по 31 грудня 2014 року, якою встановлено порушення п.44.1 ст.44, абз.11 п.57.1 ст.57, пп.138.1.1, п.138.1.2, п.138.1.4, п.138.8, пп.138.10.3, п.п.138.10.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток; п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.4, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ, завищення податкового кредиту, заниження від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду; заниження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового кредиту та порушено абз.3 ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» .

За результатами перевірки складено Акт №756/22-01/32802333 від 16 квітня 2015 року.

30 квітня 2015 року на підставі вказаного акту Стрийська ОДПІ винесла податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1991518,00 грн. (основний платіж 1313561,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 677957,00 грн. та податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в сумі 84844,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом обставин, які б свідчили про фактичне нездійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини, укладені з контрагентом, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Висновки податкового органу про завищення податкового кредиту за результатами таких господарських операцій є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем для перевірки представлено податковому органу ряд документів, які є належним підтвердженням реальності операцій між позивачем та контрагентами, а також свідчать про належне документування їх здійснення і вказують на коректність обчислення та сплати податків і зборів по таких операціях. Відповідачем неправильно проведено розрахунок пені за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, зокрема, використано курс НБУ, який діяв на 91 календарний день, а не на момент виникнення заборгованості визначеної контрактом - 31 календарний день. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі помилкових висновків Стрийської ОДПІ про порушення ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" податкового законодавства. Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання протиправними дій Стрийської ОДПІ щодо невизнання на підставі висновків акту перевірки №756/22-01/32802333 від 16 квітня 2015 року задекларованих ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" сум витрат на придбання товарів у контрагентів ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп", ТОВ "Сантехресурс", ТОВ "Успіх ЮА", ТОВ "Бізнес ОУШЕН" на загальну суму 6470899,00 грн., що потягнуло за собою внесення змін до податкової звітності за 2014 рік", оскільки оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається уповноваженими законом органами влади при вирішенні спору щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2014 року ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" та TOB "Г.Н.Т Нова Груп" уклали договір № 1404/2014-ю купівлі-продажу картону.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач долучив податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за кількістю та якістю.

Факти транспортування (перевезення) товарів підтверджується товарно - транспортними накладними: №253 від 30 квітня 2014 року; №252 від 29 квітня 2014 року; №251 від 28 квітня 2014 року; №249 від 25 квітня 2014 року; №248 від 24 квітня 2014 року; №247 від 23 квітня 2014 року.

Товари приймалися працівником ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" Бандурович О.В. відповідно до довіреності на приймання ТМЦ №004292 від 23 квітня 2014 року.

25 червня 2014 року ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" та TOB "Сантехресурс" уклали договір №2506/2014 купівлі-продажу картону.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач долучив податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за кількістю та якістю.

Факти транспортування (перевезення) товарів підтверджується товарно - транспортною накладною № 455 від 27 червня 2014 року.

Товари приймалися працівником ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" Бандурович О.В. відповідно до довіреності на приймання ТМЦ №4655 від 27 червня 2014 року.

21 липня 2014 року ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" та TOB "Успіх ЮА" уклали договір № 21/07-14к купівлі-продажу картону.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач долучив податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за кількістю та якістю.

Факти транспортування (перевезення) товарів підтверджується товарно - транспортними накладними: № 67 від 29 липня 2014 року; № 68 від 30 липня 2014 року; №69 від 31 липня 2014 року; №199 від 26 серпня 2014 року; №200 від 27 серпня 2014 року; №201 від 28 серпня 2014 року; №202 від 29 серпня 2014 року; №320 від 30 серпня 2014 року.

Товари приймалися працівником ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" Бандурович О.В. відповідно до довіреностей на приймання ТМЦ: № 4682 від 29 липгя 2014 року та №004808 від 26 серпня 2014 року.

04 лютого 2014 року ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" та TOB "Еколайн - СТ" уклали договір №0402/2014-ю купівлі-продажу картону.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач долучив податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за кількістю та якістю.

Факти транспортування (перевезення) товарів підтверджується товарно - транспортними накладними: № 105 від 12 лютого 2014 року; № 106 від 13 лютого 2014 року; № 107 від 17 лютого 2014 року; №108 від 19 лютого 2014 року; №109 від 21 лютого 2014 року; №110 від 24 лютого 2014 року; №111 від 25 лютого 2014 року; №884 від 26 лютого 2014 року; №885 від 27 лютого 2014 року; №886 від 28 лютого 2014 року; №542 від 21 березня 2014 року; №543 від 24 березня 2014 року; №544 від 26 березня 2014 року.

Товари приймалися працівником ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" Бандурович О.В. відповідно до довіреності на приймання ТМЦ № 004254 від 12 лютого 2014 року.

03 лютого 2014 року ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" та TOB "Бізнес ОУШЕН" уклали договір №38 транспортно-експедиційних послуг по маршруту "Обухів-Стрий".

На виконання умов даного договору TзOB "Бізнес ОУШЕН" (Експедитор) надано ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" (Покупець) транспортно-експедиційні послуги по маршруту "Обухів-Стрий" на загальну суму загальну суму 16 500,00грн в т.ч. ПДВ 2 750,00грн., відповідно до актів виконаних робіт: № 5 від 11.03.2014 р. на суму 3300,00 грн. в т.ч. ПДВ 550,00 грн.; №79 від 28.03.2014 р. на суму 3400,00 грн. в т.ч. ПДВ 566,66 грн.; №46 від 16.04.2014 р. на суму 4900,00 грн. в т.ч. ПДВ 816,66 грн.; №51 від 18.04.2014 р. на суму 4900,00 грн. в т.ч. ПДВ 816,66 грн.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач долучив податкові накладні.

По маршруту транспортно-експедиційні послуги по маршруту "Обухів-Стрий" проводилося транспортування товарів ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" при їх реалізації іншим покупцям.

Розрахунки за вказаними договорами проводено виключно в безготівковому вигляді, шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку позивача на розрахункові рахунки контрагентів, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Зміни в активах позивача в результаті господарських операцій з контрагентами підтверджуються також журналами-ордерами та відомостями по рахунку та картками субконто ТМЦ по окремих матеріалах за період, що підлягав перевірці.

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському та податковому обліку вказані господарські операції із контрагентами, що підтверджується, зокрема, оборотно-сальдовими відомостями за період, що підлягали перевірці.

Крім того, позивач підтвердив факт використання поставлених товарів у власній господарській діяльності. Зокрема, придбані в контрагентів товари використані ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" у межах основної операційної діяльності відповідно до КВЕД, шляхом укладення договорів поставки основним покупцям: ПАТ "Київмедпрепарат", ПАТ "Львівська кондитерська фабрика "Світоч", АТ "Галичфарм", ПрАТ "Монделіз Україна".

Колегія суддів звертає увагу на те, що у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

З огляду на викладене, надані платником податків - ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" на підтвердження свого права на податковий кредит докази підлягають оцінці у зазначеному аспекті.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем первинні документи повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", містять вичерпні дані щодо переліку придбаного і поставленого товару, наданих послуг, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій.

Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку первинних документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам податковий орган не надав, а тому вказані документи мають статус юридично значимих.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Крім того, податковий орган в обґрунтування доводів апеляційної скарги також покликається на те, що транспортування товару не підтверджується стосовно врахування реального часу здійснення операцій, оскільки аналіз представлених до перевірки товарно-транспортних накладних свідчить про неможливість здійснення перевезення з врахуванням відстані між населеними пунктами, необхідними проміжками часу на навантаження-розвантаження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час перевірки податковим органом не витребовувалися подорожні листи про перевезення типової форми № 2-ТН, затверджені наказом Мінтрансу, Мінстату України від 29 грудня 1995 року № 488/346, в яких вказуються загальні технічні характеристики транспортних засобів, якими здійснювалися перевезення, пробіг автомобіля як загальний, так і з вантажем, загальні відстані між місцем знаходження постачальника і місцем знаходження покупця, середній час однієї поїздки (з врахуванням часу на відпочинок та завантаження/відвантаження), середня швидкість автомобіля.

Таким чином, висновки податкового органу про нереальність надання транспортних послуг не грунтуються на дослідженні первинного та аналітичного обліку вантажних перевезень.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на відсутність якісних посвідчень або сертифікатів якості, документів, що підтверджують комплектність товарів, оскільки сертифікати якості на товар не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містять інформації про господарську операцію та не підтверджують її здійснення, їх наявність не передбачена правилами ведення бухгалтерського та/або податкового обліку на підприємстві.

Наявність чи відсутність у позивача сертифікатів якості на придбану ним продукцію ніяким чином не впливає на право формування ним витрат та податкового кредиту, оскільки виникнення такого права закон пов'язує з іншими підставами, а саме: з фактом придбання товарів для використання в господарській діяльності та сплати при цьому в ціні товару податку на додану вартість.

Таким чином, контролюючий орган не може робити висновок про нереальність господарських операцій в залежності від наявності або відсутності сертифікатів якості на товар.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на недоліки податкової правосуб'єктності контрагентів позивача, а саме: відсутність за місцем реєстрації (підприємства за юридичною адресою не знаходиться), що підтверджується актами про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, як на доказ нереальності здійснення господарських операцій та порушення податкового законодавства позивачем, виходячи з наступного.

Відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є службовим документом органів податкової служби, який складається не за результатами здійснення органом державної податкової служби певних дій, зокрема, у зв'язку з проведенням зустрічної звірки, а у зв'язку із встановленням факту, що не дає змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. Такий акт не може містити факти порушень податкового законодавства з питань повноти нарахування і сплати податків, оскільки зустрічна звірка, якою могли бути встановлені такі факти, не відбулась.

Щодо покликань апелянта на недоліки податкової правосуб'єктності контрагентів позивача у зв'язку з його відсутністю за юридичною адресою, як підставу для визначення відповідної первинної документації в якості фіктивної, то встановленню підлягає статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції. При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків у обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість. Відомості щодо юридичної особи, її посадових осіб та обмежень щодо представництва від імені юридичної особи є відкритими і загальнодоступними (ч.1 ст.20 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"). При цьому, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Доказом відсутності контрагентів позивача за юридичною адресою є запис у ЄДРПОУ, інші докази, зокрема, дані податкового органу, які не належить до передбачених ст.69 КАС України доказів, ці обставини підтвердити не можуть, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено, що контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій знаходилися на податковому обліку як платники ПДВ, їх свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ на час здійснення господарських операцій з позивачем не були анульовані, правочини з цими суб'єктами господарювання, а також первинні бухгалтерські та податкові документи не визнані у встановленому чинним законодавством України порядку недійсними.

Таким чином, матерілами справи підтверджується, що господарські операції між позивачем та його контрагентами належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, спричинили реальні зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, Стрийська ОДПІ не надала жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про порушення його контрагентами вимог податкового законодавства та невідображення в податковому обліку операцій з поставки товару позивачеві, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність факту порушення ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" вимог п.44.1 ст.44, абз.11 п.57.1 ст.57, пп.138.1.1, п.138.1.2, п.138.1.4, п.138.8, пп.138.10.3, п.п.138.10.4 ст.138, п.п139.1.9 п.139.1 ст.139, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.4, п.198.6 ст.198 ПК України, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Правильним також вважає колегія суддів висновок суду першої інстанції про те, що Стрийська ОДПІ неправильно проведела розрахунок пені за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, зокрема, використано курс НБУ, який діяв на 91 календарний день, а не на момент виникнення заборгованості визначеної контрактом - 31 календарний день, виходячи з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов контракту №0204/14-Е від 02 квітня 2014 року резидентом ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" відвантажено ОАО "Брестский электроламповый завод" товарів на суму 388143,94 дол. США. Від даного нерезидента поступили кошти в сумі 222536,54 дол.США.

Кошти за експортовану продукцію при виконанні контракту №0204/14-Е від 02 квітня 2014 року укладеного з ОАО "Брестский электроламповый завод" поставка по ВМД №2233 від 19 серпня 2014 року загальною вартістю 21632,02 дол.США (282802,13грн.), з граничним терміном надходження валютної виручки 17 листопада 2014 року зараховано частково відповідно до SWIFT-повідомлення від 05 листопада 2014 року на суму 1745,48 дол.США без порушення термінів розрахунків в іноземній валюті, а частина коштів була зарахована на рахунок ТОВ "Видавничий дім""Укрпол" згідно з SWIFT-повідомленням від 25 листопада 2014 року в сумі 10000,0дол.США з порушенням термінів розрахунків в іноземній валюті на 8 днів та кошти в сумі 9886,54 дол.США станом на 31 грудня 2014 року на рахунок підприємства не надійшли.

Кошти за експортовану продукцію при виконанні контракту №0204/14-Е від 02 квітня 2014 року укладеного з ОАО "Брестский электроламповый завод" поставка по ВМД №2432 від 09 вересня 2014 року загальною вартістю 17514,54 дол.США (224573,24грн.), з граничним терміном надходження валютної виручки 08 грудня 2014 року станом на 31 грудня 2014 рокуна рахунок підприємства не надійшли.

Кошти за експортовану продукцію при виконанні контракту №0204/14-Е від 02 квітня 2014 року укладеного з ОАО "Брестский электроламповый завод" поставка по ВМД №2456 від 12 вересня 2014 року загальною вартістю 22534,68 дол.США (292423,48грн.), з граничним терміном надходження валютної виручки 11 грудня 2014 року станом на 31 грудня 2014 року на рахунок підприємства не надійшли.

Кошти за експортовану продукцію при виконанні контракту №0204/14-Е від 02 квітня 2014 року укладеного з ОАО "Брестский электроламповый завод" поставка по ВМД №2580 від 24 вересня 2014 року загальною вартістю 20370,30 дол.США(275531,31грн.), з граничним терміном надходження валютної виручки 23 грудня 2014 року станом на 31 грудня 2014 року на рахунок підприємства не надійшли.

Кошти за експортовану продукцію при виконанні контракту №0204/14-Е від 02 квітня 2014 року укладеного з ОАО "Брестский электроламповый завод" поставка по ВМД №2649 від 01 жовтня 2014 року загальною вартістю 17656,16дол.США(228632,88грн.), з граничним терміном надходження валютної виручки 30 грудня 2014 року станом на 31 грудня 2014 року на рахунок підприємства не надійшли.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків іноземній валюті" порушення резидентами строків, передбачених статтею 1 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач визнає факт вчинення порушення, разом з тим, не погоджується із розрахунком пені, мотивуючи це тим, що перерахунок пені у грошову одиницю України необхідно було здійснити, виходячи із курсу НБУ, встановленого станом на день виникнення заборгованості, таким днем виникнення заборгованості є граничні строки, передбачені самими контрактами з урахуванням валютного курсу НБУ на зазначені дати.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Ч.1 ст.4 вказаного Закону передбачає, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, щовідповідач неправильно провів розрахунок пені за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, зокрема, використано курс НБУ, який діяв на 91 календарний день, а не на момент виникнення заборгованості визначеної контрактом - 31 календарний день.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваних податкових повідомленнь-рішеннь) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Оскільки постанова Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі № 813/2882/15 в частині відмови у визнанні протиправними дій Стрийської ОДПІ щодо невизнання на підставі висновків акту перевірки №756/22-01/32802333 від 16 квітня 2015 року задекларованих ТОВ "Видавничий дім "Укрпол" сум витрат на придбання товарів у контрагентів ТОВ "Г.Н.Т. Нова Груп", ТОВ "Сантехресурс", ТОВ "Успіх ЮА", ТОВ "Бізнес ОУШЕН" на загальну суму 6470899,00 грн., що потягнуло за собою внесення змін до податкової звітності за 2014 рік" не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржувану постанову в цій частині.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року апелянту - Стрийській ОДПІ було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач (апелянт) до апеляційної скарги не додав документу про сплату судового збору за подачу такої та не сплатив судовий збір на момент вирішення справи.

Враховуючи викладене, у зв'язку з несплатою судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду, такий підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України у розмірі встановленому ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі № 813/2882/15 - без змін.

Стягнути зі Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області судовий збір у розмірі 5359 (п'ять тисяч п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп. за подання апеляційної скарги на рахунок: отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача за ЄДРПОУ) - 38007573, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, код класифікації доходів бюджету - 22030001, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 12 лютого 2016 року.