Справа № 804/8665/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2016 рокусправа № 804/8665/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інпротех»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інпротех» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Інпротех» звернулося до суду з вищевказаним позовом до суду, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 року № 7.

22.10.2015р. від позивача надійшли письмові пояснення у яких позивач уточнив позовні вимоги та просив скасувати повідомлення-рішення № від 06.01.2015р. в редакції від 22.04.2015р.

Судом першої інстанції уточнена позовна заява від 22.10.2015р. була прийнята до розгляду частково в частині уточнення позову що стосується зазначення позивачем дати прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення - 06.01.2015р. (замість 16.01.2015р.), а в частині зміни предмету позову про скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2015р. уточнена заява повернута позивачеві з підстав того, що уточнена заява про зміну предмету позову про скасування іншого податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2015р. на загальну суму 187294,41 грн. була подана на стадії судового розгляду справи після дослідження доказів у справі та оголошення перерви у судовому засіданні для надання позивачем додаткових документів, тоді як згідно ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України заява про зміну предмету позову може бути подана лише до початку судового розгляду справи, що підтверджується змістом журналів судового засідання від 19.10.2015р. та від 04.11.2015р.

В обґрунтування позову позивач посилається і на те, що відповідачем в порушення вимог п.78.4 ст.78, п.79.2 ст.79 ПК України наказ про проведення перевірки до початку проведення такої перевірки не був вручений позивачеві, а був отриманий позивачем лише 30.12.2014р. та вказане позбавило позивача можливості бути присутнім під час проведення перевірки, яку розпочато 18.12.2014р. та закінчено 22.12.2014р. та позивач не зміг надати в повному обсязі документи, що пов'язані з предметом перевірки. Висновки акту перевірки про не надання сертифікату якості не відповідають дійсності, так як вказані документи були надані до первісної скарги, яким податковою інспекцією жодної оцінки надано не було. В частині висновків податкового органу про неналежне оформлення товарно-транспортної накладної (ТТН), зазначає, що ТТН не є перинним документом бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Також зазначає, що позивачем оскаржувався наказ на проведення вищевказаної перевірки та дії податкової органу з проведення перевірки, проте за результатами розгляду адміністративної справи №804/1381/15 17.02.2015р. позивачеві було відмовлено в позові з підстав того, що дії з проведення перевірки були проведені та складено акт перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Інпротех» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. Вказує на те, що судом першої інстанції не надана оцінка усім обставинам справи, суд безпідставно відхилив уточнену позову вимогу розцінивши її як зміну предмета позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Інпротех» підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник податкового органу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом в період з 18.12.2014р. по 22.12.2014р. на підставі наказу №1098 від 18.12.2014р., згідно з п.20.1.4 п.20.1 ст.20, абз.1,4,6, п.п.75.1.2 п.75.1, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Клістрон Трейдінг» за серпень 2014р. та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у ТОВ «Клістрон Трейдінг» за серпень 2014р.

За результатами перевірки був складений акт №1193/22.05/32693825 від 22.12.2014р. яким було встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України в результаті чого ТОВ «Інпротех» занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2014р. на 149835,53 грн. (а.с.75-86, 123-134).

На підставі вищевказаного акту перевірки, податковою інспекцією 06.01.2015р. було прийнято податкове повідомлення-рішення, форми «Р» № за яким позивачеві було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у загальній сумі 224753,30 грн., в т.ч. за основним платежем - 149835,53 грн., за штрафними санкціями - 74917,77 грн. (а.с.11).

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення за рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26.03.2015р. №2473/10/04-36-10-0709 вищевказане податкове повідомлення-рішення було скасовано в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 37458,89 грн. (штрафні (фінансові) санкції), а в іншій частині скаргу позивача залишено без задоволення.

Відповідно до вимог п.п.60.1.3 п.60.1, п.60.4 Податкового кодексу України, з урахуванням вищенаведеного рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнятого за результатами розгляду скарги позивача, контролюючим органом 22.04.2015р. було прийнято податкове повідомлення-рішення за таким же номером № від 22.04.2015р. на зменшену суму грошового зобов'язання у загальному розмірі 187294,41 грн., у тому числі за основним платежем - 149835,53 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями) - 37458,88 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду скарги позивача ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято рішення №2473/10/04-36-10-0709 від 26.03.2015р. згідно якого було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2015р. в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 37458,89 грн. (штрафні (фінансові) санкції) про що свідчить також зміст копії вказаного рішення та 22.04.2015р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № на зменшену суму грошового зобов'язання у загальному розмірі 187294,41 грн., у тому числі за основним платежем - 149835,53 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями) - 37458,88 грн. (а.с.13).

В зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2015р. про збільшення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 224753,30 грн., яке є предметом даного судового спору, є відкликаним з дня надходження до позивача іншого податкового повідомлення-рішення на зменшену суму № від 22.04.2015р. на загальну суму 187294,41 грн.

Таким чином, оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2015р. на момент розгляду даної справи є відкликаним у зв'язку з чим дане податкове повідомлення-рішення не може бути скасовано в порядку адміністративного судочинства, так як його не існує станом на 04.11.2015р.

Колегія суддів апеляційного суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення рішення № від 06.01.2015р. із викладених вище підстав.

В той же час висновки суду першої інстанції в частині відмови у прийнятті заяви про зміну позовних вимог, поданої 22.10.2015р. в якій позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2015р в редакції від 22.04.2015 року є помилковими враховуючи наступне.

18.12.2014 року Криворізькою об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято наказ № 1098 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Інпротех».

Як вбачається з вказаного наказу, підставою для проведення перевірки став підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Копія наказу про проведення перевірки разом із повідомленням про проведення перевірки були направлені відповідачем позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення і були отримані позивачем 30.12.2014 року, тобто вже після завершення перевірки.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Відповідно до пп.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 79.2 статті 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Отже, проведення документальної позапланової невиїзної перевірки проводиться виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Разом з тим, як вбачається за матеріалів справи копія наказу про проведення перевірки разом із повідомленням про проведення перевірки були направлені відповідачем позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення і були отримані позивачем 30.12.2014р.

Тобто вимоги пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України відповідачем не були виконані.

Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення за №№ як від 06.01.2014 року так і від 22.04.2015 року є наслідками перевірки позивача проведеного в період з 18.12.2014р. по 22.12.2014р. за результатами якої був складений акт №1193/22.05/32693825 від 22.12.2014р. колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зміни позивачем предмета позову до початку розгляду справи в частині зазначення дати прийняття оспорюваного ППР.

Крім того звернення позивача до суду з позовом за захистом свого порушеного права зводилося до невілювання негативних наслідків перевірки, проведеної з порушенням норм ПК України.

Висновків про допущенні порушення норм податкового законодавства податковий виходив з того, що до перевірки не надано сертифікати якості (відповідності). Товарно-транспортні накладні не належно оформлені, в останніх не вказано номер посвідчення водія, не вказано бухгалтер (відповідальна особа вантажовідправника), не зазначено час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження, тобто не має можливості дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою, відсутній підпис відповідальної особи, що ставлять під сумнів факт перевезення товару/обладнання.

Так в перевіряємий період Між TOB «Клістрон Трейдінг» та «Інпротех» (Покупець) укладено договір №06/2014-1 від 06.06.14 за яким Продавець зобов'язується поставити Покупцю товар, кількість і асортимент якого вказані в специфікаціях.

Згідно з специфікацією №1 на адресу Покупця поставляється комплект шинопроводів ВШМ-1, ВШМ-2 (ГОСТ 03-74-2572.ЗП-ЭМ1.JI02), загальною вартістю 458 677,44 грн. в кількості - 1.

Згідно з специфікацією №2 на адресу Покупця поставляється комплект шинопроводів ВШМ-1, ВШМ-2 (ГОСТ 03-74-2552.1-ЭМ1.ЛОЗ), загальною вартістю 132 844,32 грн. в кількості - 1.

Відповідно до п.2 договору умови оплати: 30% передплати, 70% по факту поставки з відстрочкою платежу до 20 календарних днів.

Умови поставки товару: на умовах EXW склад Продавця м.Київ (Інкотермс-2000). Ні до перевірки, ні до суду не надано документи, котрі підтверджували оплату товару. Тобто , виходячи з вищезазначеного , порушено умови договору між продавцем та покупцем.

Відповідно до п.З договору місцем передачі товару вважається м.Київ, в строки фактичної поставки.

Відповідно до п.8 договір діє до 31.12.14.

TOB «Клістрон Трейдінг» поставлено комплект шинопроводів ВШМ-1, ВШМ-2, на що виписані видаткові накладні від 11.08.2014 № РН-0000001, РН-0000002 та податкові накладні від 11.08.2014 № 1,3

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту TOB «Інпротех», відображена в реєстрі отриманих податкових накладних.

Комплект шинопроводів ВШМ-1, ВШМ-2 відповідно до акту списання №СпТ-000012 від 11.08.14 використано у виробництві (рахунок 23 «Виробництво»).

Також між TOB «Клістрон Трейдінг (Виконавець) та TOB «Інпротех» (Замовник) укладено договір №07/2014-2 від 02.07.14 за яким Замовник поручає, а Виконавець виконує налагоджувально-підготовчі роботи наступного обладнання: камера КСО-205-04 - 2 шт.; трансформатор сухий TRI 315 6/0,4 kB - 2 шт.; трансформатор сухий TRI 2000 6/0,4 kB - 2 шт.; пристрій розподільчий 400В 630А РУ-0,4 / 630А - 1 шт.; пристрій розподільчий РУ-0,4 кВ - 1 шт.; установка конденсаторна КУ-175 кВАр -2 шт.; щит КУ-300кВАр - 2 шт.

Відповідно до п.2 налагоджувально-підготовчі роботи проводяться на території TOB «Клістрон Трейдінг». При завершенні робіт по кожному етапу Виконавець представляє Замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт, що передбачено умовами даного договору. Відповідно до п.6 договір діє до 31.12.14р.

Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни вартість налагоджувально- підготовчих робіт становить 600 373,2 грн., в т.ч. ПДВ 100 062,2 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі від 08.08.14 у відповідності до договору №07/2014-2 від 02.07.14 TOB «Інпротех», в особі генерального директора Романчи A.A., передало для виконання налагоджувально-підготовчих робіт, а TOB «Клістрон Трейдінг», в особі директора Седова B.C., прийняло наступне обладнання: пристрій розподільчий 400В 630А РУ-0,4 / 630А - 1 шт.; пристрій розподільчий РУ-0,4 кВ - 1 шт.; установка конденсаторна КУ-175 кВАр -2 шт.; щит КУ-300кВАр - 2 шт.

Загальна вартість переданого обладнання складає 3 236 482,24 грн. з ПДВ. TOB «Клістрон Трейдінг» виконано роботи, на що виписані наступні податкові накладні та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 11.08.2014 № ОУ-0000003 згідно якого виконанні роботи «Налагоджувально-підготовчі роботи-Пристрій розподільчий 400В 630А РУ-0,4 / 630А- 1 шт., установка конденсаторна КУ-175 кВАр-2 шт.», «Налагоджувально-підготовчі роботи -Пристрій розподільчий РУ-0,4 кВ - 1 шт., Щит КУ-300кВАр - 2 шт.». та податкова накладна від 11.08.2014 № 2. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту TOB «Інпротех» та відображені в реєстрі отриманих податкових накладних.

Відповідно до акту приймання-передачі від 11.08.14 у відповідності до договору №07/2014-2 від 02.07.14 зазначене обладнання повернено на адресу TOB «Інпротех».

Також матеріали справи містять технічні звіти за наслідком проведених налагоджувальних робіт за укладеними договорами

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Колегія суддів зазначає , що наявність у позивача податкових та видаткових накладних, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів, послуг були включені до податкового кредиту, ТОВ «Інпротех» цілком правомірно включило суми податку на додану вартість по отриманим послугам до складу податкового кредиту оскільки його право на податковий кредит підтверджується єдиним і належним, з точки зору діючого законодавства, доказом.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Реальність поставки товару та надання послуг, підтверджені належним чином первинними документами: договорами, видатковими накладними; податковими накладними; товарно-транспортними накладними, банківськими виписками, які свідчать про оплату товару та послуг, актами приймання виконаних робіт, технічними звітами про налагоджувальні роботи.

Придбані товарно-матеріальні цінності були використані в господарській діяльності позивача.

Первинні бухгалтерські документи свідчать про фактичне отримання позивачем товарів та послуг, що відображено в бухгалтерському обліку та інших документах.

Зазначені первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилання податкового органу на відсутність у контрагента позивача можливостей для надання послуг та поставку товару в силу відсутності основних засобів та персоналу не може свідчити про нереальність угод через те, що укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі надання послуг та поставки товару, податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит та на формування валових витрат в залежності від того, за яких ресурсів (власних або залучених) надавалися послуги або здійснювалася поставка товару постачальником.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача безпідставними, оскільки порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства щодо обліку найманих працівників не може свідчити про безтоварність укладеного правочину та спричиняти негативні наслідки для позивача (зазначена позиція також збігається із висновками Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).

При цьому, фактичне виконання господарських зобов'язань підтверджується належним чином оформленими первинними документами, укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі активів позивача.

Щодо посилання відповідача, на фіктивність укладених договорів між позивачем та вказаним вище контрагентом, колегія суддів зазначає, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.97 р., товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів.

Також слід зазначити, що вказані правила регулюють інші правовідносини, ніж ті що склалися між позивачем та його контрагентами.

Крім колегія суддів відхиляє доводи податкового органу з приводу відсутності сертифікатів якості на товар, як обставину яка виключає реальність господарської операції, оскільки наявність або відсутність зазначених документів не може підтверджувати або спростовувати самого факту здійснення господарської операції.

Згідно з висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідач не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про дотримання ТОВ «Інпротех» умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інпротех» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інпротех»- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 квітня 2014 року №.

Стягнути з Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інпротех» сплачений судовий збір у розмірі 4570грн. 07 коп.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 12 лютого 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова