Справа № 826/22683/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 лютого 2016 року 08:34 справа №826/22683/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Ойл"
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елемент Ойл" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Елемент Ойл") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Святошинському районі), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 липня 2015 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №82622683/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 листопада 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув, у зв'язку із чим на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі від 03 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Елемент Ойл" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 15 777 207,50 грн., у тому числі за основним платежем на 12 621 766,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 155 441,50 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі від 03 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Елемент Ойл" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 12 016 428,00 грн., у тому числі за основним платежем на 8 010 952,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4 005 476,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 12 червня 2015 року №257/26-57-22-02-10/39038178 "Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Елемент Ойл" код за з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 26.12.13 по 31.12.14, валютного та іншого законодавства за період з 26.12.13 по 31.12.14" (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 12 621 766,00 грн. , утому числі за 2014 рік; пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 8 010 952,00 грн., у тому числі за квітень, вересень, жовтень, грудень 2014 року, за січень 2015 року.

Зазначені порушення в акті перевірки обґрунтовано неправомірним включення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, вартості послуг, придбаних у ТОВ "Міленіум Білд", ТОВ "Промі Лайт", ТОВ "Полокран", ТОВ "Інвест Транссервіс", ТОВ "Інвест Сервіслюкс", ПП "Олімп", ТОВ "Скіфія-Транзит", ТОВ "Каст-Груп", ТОВ "Альшар Груп", ТОВ "Укренергогаз", ТОВ "Бест ЮА", ТОВ "Карт Бланш ЛТД", ТОВ "Арт Трейдінг Груп", ТОВ "Редіон Плюс", ТОВ "Респект Солюшинз", ТОВ "Екстрабренд", ТОВ "Нура Груп", ТОВ "Веда Актив" та ТОВ "Гамма Груп", та відповідних сум податку на додану вартість по сказаним операціям - до податкового кредиту, у зв'язку із тим, що господарські операцій мають ознаки безтоварності, а саме: в ході аналізу податкової звітності встановлено неможливість здійснення вказаними контрагентами надання агентських послуг для ТОВ "Елемент Ойл" через недостатність майна, інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, у зв'язку із недостатністю трудових ресурсів, основних фондів, відсутністю складських приміщень та транспортних засобів; згідно ретельного аналізу АІС "Податковий блок" встановлено маніпуляції звітними даними. У зв'язку із наведеною інформацією відповідач дійшов висновку, що послуги фактично не надавались, а у первинних документах зазначено господарські операції, які фактично не відбувались, а тому первинні документи та податкові накладні, виписані зазначеними вище постачальниками, не мають юридичного значення.

Позивач не погоджується висновками акта перевірки та прийнятим на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, мотивуючи позовні вимоги наступним: постачальники на момент здійснення господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість; господарські операції є реальними та підтверджені належним чином оформленими первинними документами і податковими накладними, а ТОВ "Елемент Ойл" дотримано необхідні умови для віднесення до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, вартості придбаних послуг та віднесення до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість.

Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ "Елемент Ойл" та його контрагентами - ТОВ "Міленіум Білд", ТОВ "Промі Лайт", ТОВ "Полокран", ТОВ "Інвест Транссервіс", ТОВ "Інвест Сервіслюкс", ПП "Олімп", ТОВ "Скіфія-Транзит", ТОВ "Каст-Груп", ТОВ "Альшар Груп", ТОВ "Укренергогаз", ТОВ "Бест ЮА", ТОВ "Карт-Бланш ЛТД", ТОВ "ПДП Три", ТОВ "Арт Трейдінг Груп", ТОВ "Редіон Плюс", ТОВ "Респект Солюшинз", ТОВ "Екстрабренд", ТОВ "Нура Груп", ТОВ "Веда Актив" та ТОВ "Гамма Груп"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що за перевірений період ТОВ "Елемент Ойл", як довіритель, уклало з підприємствами - комерційними агентами наступні договори:

1) агентський договір від 11 березня 2014 року №М-11/03/14 з ТОВ "Міленіум Білд" ;

2) агентський договір від 03 березня 2014 року №М-03/03/14 з ТОВ "Промі Лайт";

3) агентський договір від 12 березня 2014 року №224 з ТОВ "Полокран";

4) агентський договір від 07 березня 2014 року №ІТ-07/03-14 з ТОВ "Інвест Транссервіс";

5) агентський договір від 03 березня 2014 року №ІС-03/03-14 з ТОВ "Інвест Сервіслюкс";

6) агентський договір від 01 квітня 2014 року №0104/14 з ПП "Олімп";

7) агентський договір від 01 червня 2014 року №0106/14 з ТОВ "Скіфія-Транзит";

8) агентський договір від 01 червня 2014 року №0106/14 з ТОВ "Каст-Груп";

9) агентський договір від 01 червня 2014 року №0106/14 з ТОВ "Альшар Груп";

10) агентський договір від 04 липня 2014 року №ДУ-04/07-14 з ТОВ "Укренергогаз";

11) агентський договір від 16 липня 2014 року №16/07-2014 з ТОВ "Бест ЮА";

12) агентський договір від 11 серпня 2014 року №11/08-2014 з ТОВ "Арт Трейдінг Груп";

13) агентський договір від 12 серпня 2014 року №РП 12/08-14 з ТОВ "Редіон Плюс";

14) агентський договір від 16 серпня 2014 року №РС 16/08-14 з ТОВ "Респект Солюшинз";

15) агентський договір від 23 вересня 2014 року №ЕК 23/09-14 з ТОВ "Екстрабренд";

16) агентський договір від 01 листопада 2014 року №1/11/14 з ТОВ "Нура Груп";

17) агентський договір від 01 листопада 2014 року №1/11/14 з ТОВ "Веда Актив";

18) агентський договір від 20 жовтня 2014 року №20/10/14 з ТОВ "Гамма Груп".

За умовами зазначених договорів комерційний агент зобов'язується надати довірителю послуги щодо вивчення правочинів, передбачених в пунктах 1.2-1.3 цього договору, за посередництвом комерційного агента та за рахунок довірителя.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 вказаних договорів комерційний агент у якості представника вчиняє наступні дії від імені довірителя: здійснює пошук оптових покупців нафтопродуктів та проводить всю попередню переддоговірну роботу з клієнтом; за цим договором комерційний агент вчиняє наступні дії на підставі договору, без додаткової довіреності, від імені та в інтересах довірителя: здійснює пошук та залучення оптових покупців нафтопродуктів, в тому числі веде попередні переговори та листування з майбутнім постачальником, попередньо узгоджує текст контракту та інші умови постачання, раніше погоджені з довірителем, повністю готуючи укладання правочину.

Згідно з додатковими угодами до агентських договорів сторони домовились, що орієнтовна сума винагороди за послуги комерційного агента від залучення одного клієнта вираховується у процентному відношенні до вартості суми контракту, укладеного з відповідним клієнтом, та у різних випадках складає від 0,28% до 5%.

Проте, жодного документа по взаємовідносинам позивача із ТОВ "Карт-Бланш ЛТД", ТОВ "ПДП Три", зокрема первинних та податкових документів, в матеріалах справи не міститься.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку із відсутністю первинних документів по відносинам із ТОВ "Карт-Бланш ЛТД", ТОВ "ПДП Три", суд не має змоги встановити їх відповідність вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

По іншим контрагентам первинні документи, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідачем не наведено будь-яких порушень при їх складенні, однак, форма наявність належним чином оформлених первинних документів по відносинам із постачальниками, не є визначальною підставою для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт та послуг з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як зазначає позивач, за участю комерційних агентів - укладено договори на поставку нафтопродуктів (дизельне паливо, бензин) із третіми особами, тобто, агентські послуги придбавались з метою збільшення обсягів продажу палива та розширення кола покупців, на підтвердження чого надав суду копії договорів поставки, первинних документів, податкових накладних та митних декларацій щодо продажу ТОВ "Елемент Оіл" нафтопродуктів (дизельне паливо, бензин, паливо для реактивних двигунів).

Разом з тим, суд звертає увагу, що надані позивачем документи по взаємовідносинам із ТОВ "Міленіум Білд", ТОВ "Промі Лайт", ТОВ "Полокран", ТОВ "Інвест Транссервіс", ТОВ "Інвест Сервіслюкс", ПП "Олімп", ТОВ "Скіфія-Транзит", ТОВ "Каст-Груп", ТОВ "Альшар Груп", ТОВ "Укренергогаз", ТОВ "Бест ЮА", ТОВ "Арт Трейдінг Груп", ТОВ "Редіон Плюс", ТОВ "Респект Солюшинз", ТОВ "Екстрабренд", ТОВ "Нура Груп", ТОВ "Веда Актив" та ТОВ "Гамма Груп" не підтверджують фактичне здійснення таких послуг, а лише фіксують господарські операції.

Так, позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що комерційні агенти вчиняли дії щодо пошуку оптових покупців нафтопродуктів та проводили будь-яку переддоговірну роботу з ними, у тому числі листування, узгодження умов постачання; матеріали справи не містять доказів на підтвердження економічної доцільності укладення агентських договорів та участь контрагентів у наданні відповідних послуг, інформування контрагентами про необхідність проведення переговорів з потенціальними покупцями та сприяння організації зустрічей і переговорів.

Для прикладу суд звертає увагу, що у замовленні позивача від 30 вересня 2014 року №16/07-2014, адресованому комерційному агенту - ТОВ "Бест ЮА", вже вказано найменування потенційних контрагентів - ТОВ "Інтергал Нафта", ТОВ "Бахмачнафтосервіс" та ТОВ "Дружба Нафтопродукт", а цього ж дня ТОВ "Бест ЮА" склало звіт комерційного агента, в якому повідомило позивача про пошук ТОВ "Інтергал Нафта", ТОВ "Бахмачнафтосервіс" та ТОВ "Дружба Нафтопродукт"; тобто, комерційний агент здійснював "пошук" вже знайдених потенційних контрагентів, що спростовує доцільність замовлення агентських послуг та реальність їх надання.

Крім того, позивач не надав будь-яких доказів реальності господарських операцій по наданню агентських послуг ТОВ "Карт-Бланш ЛТД" та по наданню послуг із транспортного експедирування ТОВ "ПДП Три".

Враховуючи викладене, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що здійснені ним господарські операції носять реальний характер, а придбані послуги використані в межах господарської діяльності або придбавались з такою метою.

Таким чином, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Матеріали справи підтверджують, що за перевірений період позивач відображав суми податку на додану вартість у складі податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Міленіум Білд", ТОВ "Промі Лайт", ТОВ "Полокран", ТОВ "Інвест Транссервіс", ТОВ "Інвест Сервіслюкс", ПП "Олімп", ТОВ "Скіфія-Транзит", ТОВ "Каст-Груп", ТОВ "Альшар Груп", ТОВ "Укренергогаз", ТОВ "Бест ЮА", ТОВ "Арт Трейдінг Груп", ТОВ "Редіон Плюс", ТОВ "Респект Солюшинз", ТОВ "Екстрабренд", ТОВ "Нура Груп", ТОВ "Веда Актив" та ТОВ "Гамма Груп", у зв'язку з придбанням агентських послуг.

Проте, суд звертає увагу, що формальна наявність податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість по сумнівним господарським операціям.

Як зазначено вище при розгляді питання правомірності формування витрат, судом не встановлено факту використання в межах господарської діяльності позивача послуг, придбаних у ТОВ "Міленіум Білд", ТОВ "Промі Лайт", ТОВ "Полокран", ТОВ "Інвест Транссервіс", ТОВ "Інвест Сервіслюкс", ПП "Олімп", ТОВ "Скіфія-Транзит", ТОВ "Каст-Груп", ТОВ "Альшар Груп", ТОВ "Укренергогаз", ТОВ "Бест ЮА", ТОВ "Арт Трейдінг Груп", ТОВ "Редіон Плюс", ТОВ "Респект Солюшинз", ТОВ "Екстрабренд", ТОВ "Нура Груп", ТОВ "Веда Актив" та ТОВ "Гамма Груп", що виключає можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість по вказаним операціям.

З огляду на зазначене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість є обґрунтованими, а тому збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість є правомірним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "Елемент Ойл" про скасування податкових повідомлень-рішень документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Святошинському районі доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Елемент Ойл" не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Елемент Ойл" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко