Справа № 826/19109/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18 січня 2016 року 12 год. 20 хв. № 826/19109/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання протиправним та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (далі - позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач, Фонд), третя особа: публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк"), про визнання протиправним та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" у частині признання уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки на дату його прийняття, згідно з інформацією, яка міститься у Єдиному реєстрі адвокатів України, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) був адвокатом.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/19109/15 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні, у якому також ухвалено розглянути та вирішити питання щодо складу осіб, які повинні брати участь у справі, у тому числі щодо залучення ПАТ "Дельта Банк" до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ПАТ "Дельта Банк" (далі - третя особа).

Під час переходу до розгляду справи по суті законний представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнав позов та разом із представником третьої особи просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову та поясненнях по суті позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У ході розгляду справи у порядку письмового провадження до суду через канцелярію від законного представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови №150 виконавчою дирекцією Фонду 02 березня 2015 року прийнято оскаржуване рішення, яким із 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці із 03 березня по 02 червня 2015 року. Призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08 квітня 2015 року №71 внесено зміни до оскаржуваного рішення шляхом зазначення, що тимчасову адміністрацію запроваджено на шість місяців із 03 березня по 02 вересня 2015 року.

03 серпня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №147, яким продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" до 02 жовтня 2015 року.

02 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду 02 жовтня 2015 року прийнято рішення, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" із 05 жовтня 2015 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта Банк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 на два роки із 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Підставою для звернення позивача до суду з позовом стало те, що він дізнався, що ОСОБА_1, згідно з інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України, є адвокатом. Інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю у вказаному реєстрі відсутня.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону, працівникам Фонду за переліком посад, що затверджується адміністративною радою Фонду, забороняється: займатися підприємницькою діяльністю, виконувати роботу за сумісництвом, крім викладацької, наукової та іншої творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до розділу 2 Рекомендацій Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури щодо оподаткування адвокатських об'єднань та адвокатів, як самозайнятих осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність, затверджених рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 18 березня 2011 року №VІ/4-97, з норм діючого законодавства випливає, що адвокатська діяльність не є господарською і, зокрема, підприємницькою у значенні ст. 3 Господарського кодексу України, а адвокат не є суб'єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Особи, що здійснюють незалежну професійну діяльність, у тому числі й адвокати, підпадають під визначення поняття самозайнятої особи.

Згідно з пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Отже, зважаючи на вище викладені норми, суд вважає необґрунтованими доводи законного представника позивача про те, що діяльність ОСОБА_1 порушує норми ст. 16 Закону, позбавляє його можливості займатися будь-якою діяльністю (у тому числі незалежною професійною діяльністю) та отримувати за це грошову нагороду.

Згідно з ч. 2 ст. 1, п. 17 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч.ч. 1-2 ст. 16 Закону, метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Для цілей цього Закону працівниками Фонду вважаються особи, які займають посади, передбачені штатним розписом.

Працівникам Фонду за переліком посад, що затверджується адміністративною радою Фонду, забороняється: 1) бути керівником, учасником або пов'язаною особою банку (крім перехідного банку); 3) перебувати у трудових відносинах з банками; 4) займатися підприємницькою діяльністю, виконувати роботу за сумісництвом, крім викладацької, наукової та іншої творчої діяльності.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 дійсно є адвокатом. У Єдиному реєстрі адвокатів України дійсно відсутня інформації про зупинення або припинення ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю.

Поряд з цим, до суду ніким не надано будь-яких доказів, які б свідчили про зайняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю та отримання ним відповідного доходу на час зайняття посади уповноваженої особи Фонду.

При цьому, представником відповідача надано до суду відомості із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела доходів за період із 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2015 року, з яких вбачається що, ОСОБА_1 за вказаний період отримував доходи за кодами класифікації "101", "126", "127". Інформація про отримання ОСОБА_1 доходів від провадження адвокатської діяльності у вказаних відомостях відсутня.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд приходить до висновку, що у період із 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2015 року ОСОБА_1 не провадив адвокатську діяльність та не отримував прибутку від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 35 Закону, тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Уповноваженою особою Фонду не може бути особа, яка: 1) є кредитором, пов'язаною особою або учасником банку, щодо якого здійснюється тимчасова адміністрація; 2) має судимість, не погашену і не зняту у встановленому законом порядку, або якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину; 3) має прострочені зобов'язання перед будь-яким банком; 4) має конфлікт інтересів з банком, щодо якого здійснюється тимчасова адміністрація.

Конфліктом інтересів є наявність у відповідного працівника Фонду або його/її дружини (чоловіка), батька, матері, дітей, рідних братів і сестер особистих або ділових інтересів у відповідному банку, зокрема щодо: 1) заборгованості перед банком, заборгованості банку, володіння будь-якими майновими правами щодо майна банку; 2) відносин за попередні п'ять років з банком як його пов'язаною особою; 3) невиконання будь-яких зобов'язань по відношенню до будь-якого банку за останні п'ять років; 4) володіння майном, яке конкурує з майном банку; 5) перебування у трудових відносинах з банком за останні п'ять років; 6) інших інтересів, що можуть зашкодити неупередженому виконанню функцій у межах здійснення тимчасової адміністрації.

У ході розгляду справи судом також з'ясовано, що у ОСОБА_1, як уповноваженої особи Фонду, відсутній конфлікт інтересів з підстав, передбачених ч. 3 ст. 35 Закону.

Згідно з п.п. 8, 2, 7 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 26, п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов'язками, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов'язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Враховуючи вище викладені норми, суд зазначає, що конфлікт інтересів між клієнтами ПАТ "Дельта Банк" та уповноваженою особою Фонду можливий виключно у випадку наявності між клієнтом та вказаною особою, у даному випадку ОСОБА_1 як адвокатом, договору про надання правової допомоги.

Однак, як уже зазначено вище, доказів наявності такого договору або інших документів, які б підтвердили факт наявності конфлікту інтересів, законним представником позивача у ході судового розгляду справи до суду не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ситуація, яка виникла у зв'язку зі статусом ОСОБА_1 як адвоката, право на здійснення адвокатської діяльності якого не зупинено/не припинено, дійсно є суперечливою, поряд з цим, враховуючи фактичне її нездійснення ОСОБА_1 та зважаючи при цьому на вчинення ним великої кількості певних дій та прийняття відповідних рішень згідно з нормами Закону, суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання протиправним та скасування рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс".

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин