Справа № 826/16863/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Велес-Агротрейд» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агротрейд» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом від 31 січня 2015 року № 213, та направлення від 02 лютого 2015 року № 184/26-54-22-04-07 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Агротрейд» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «ТД Новотрейд» () та ТОВ «КьюТрейд» () за період з 01.01.2011 по 10.09.2014, за результатами якої складено акт від 13 лютого 2015 року № 153/26-54-22-03/37716380.

На підставі акту, податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13 березня 2015 року № 4, Товариству з обмеженою відповідальністю «Велес-Агротрейд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 96425,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 77140,00 грн., за штрафними санкціями - 19285,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням контролюючого органу позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України.

За результатом адміністративного оскарження, податкове повідомлення - рішення від 13 березня 2015 року № 4 - залишено без змін, скарги позивача - без задоволення (копії рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 22 травня 2015 року № 8298/10/26-15-10-05-35 та ДФС України від 22 липня 2015 року № 15321/6-99-99-10-01-04-15).

Позивач не погоджується з діями контролюючого органу по проведенню перевірки ТОВ «Велес-Агротрейд», наказом від 31 січня 2015 року № 213, на підставі чого було проведено таку перевірки, та відповідно, з висновками Акта перевірки, та мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та контрагентами.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дії ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки та визнання протиправним та скасування наказу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31 січня 2015 року № 213 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до положень ст.79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, визначено вичерпний перелік підстав для проведення документальних позапланових перевірок.

Зокрема, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Тобто, зазначеною нормою Кодексу, передбачено дві пов'язанні між собою обставини для призначення документальної позапланової перевірки платника податків: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; ненадання протягом 10 робочих днів платником податків пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2014 року контролюючим органом складено запит № 22232/10/26-54-22-03-19/1П про надання інформації та її документального підтвердження.

У зв'язку з ненаданням позивачем, протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту, пояснень та їх документального підтвердження, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві видано наказ від 31 січня 2015 року № 213 «Про проведення позапланової виїзної перевірки».

Зі змісту зазначеного наказу вбачається, що документальна позапланова перевірка позивача була призначена на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, згідно якого документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, у разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається із запиту від 10 жовтня 2014 року № 22232/10/26-54-22-03-19/1П, контролюючий орган, посилаючись на підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункту 1 абзацу 3 пункту 73.3 статті 73, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 73 Податкового кодексу України, у зв'язку із встановленням сумнівності у факті здійснення операцій з контрагентами ТОВ «ТД Новотрейд» () та ТОВ «КьюТрейд» (), просила надати пояснення та їх документальне підтвердження (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують фінансово-господарські відносини, вид, обсяг і якість операцій та розрахунків, що здійснювалися) для зясування реальності та повноти відображення в податковому обліку (податок на додану вартість) із відповідним відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо) результатів операцій по господарських відносинах з ТОВ «ТД Новотрейд» () та ТОВ «КьюТрейд» ()за період з 01.01.2012 по 10.09.2014.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були правові підстави для проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Велес-Агротрейд» у відповідності до п.п 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у зв'язку з ненаданням витребуваних податковим органом документів, згідно запиту від 10 жовтня 2014 року № 22232/10/26-54-22-03-19/1П.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 13 березня 2015 року № 4, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що між позивачем (продавець) та ТОВ «ТД Новотрейд» (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 01 лютого 2013 року № 8-0102, відповідно до умов якого, продавець зобов'язується передати належаний йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, якість товару, що передається продавцем повинна відповідати карантинному сертифікату. Підтвердженням якості товару, є карантинний сертифікат на ввезення в Україну.

Перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформлюється податковою накладною/актом прийому-здачі/ (пункт 3.2 Договору).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано податкові накладні від 20 лютого 2013 року № 41 на суму 116000,00 грн., від 19 лютого 2013 року № 32 на суму 290000,00 грн. виписку по рахунку.

Крім того, між позивачем (продавець) та ТОВ «КьюТрейд» (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 15 січня 2014 року № 0000035, відповідно до умов якого провадець зобов'язується передати товар у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до пункту 2.1 Договору,Кількість, асортимент, ціна за одиницю поставленого товару зазначається в рахунку-фактурі та видатковій накладній, складена по факту відвантаження товару.

При передачі товару продавець зобов'язаний одночасно з товаром передати покупцю такі документи як видаткову накладну, податкову накладну та документи, що підтверджують якість товару у відповідності до карантинного сертифікату (пункт 2.4 Договору).

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано видаткову накладну від 24 січня 2014 року № РН-0000001, видаткову накладну від 24 січня 2014 року № 3 на суму 272593,33 грн., оборотно-сальдову відомість.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно із пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України, інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п. 137.10. ст. 137 ПК України, суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Згідно із п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведенння реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит з податку на додану вартість виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Так, як вбачається з укладених договорів між позивачем та ТОВ «ТД Новотрейд» та ТОВ «КьюТрейд», позивачем здійснювався продаж апельсинів, грейфруктів, мандаринів та нектаринів, однак матеріали справи не містять інформації про такий товар, зокрема характеристики, сертифікати відповідності вказаної продукції нормам та стандартам, що у свою чергу, свідчить про невиконання умов договорів купівлі-продажу від 01 лютого 2013 року та від 15 січня 2014 року.

Крім того, позивачем не надано документів, визначених договорами, а саме: актів прийому-здачі поставленого товару, рахунків-фактур.

Також, матеріали справи не містять довіреностей на одержання поставлених товарів.

Обґрунтовуючи необхідність укладання договорів купівлі-продажу, позивач посилається на контракт від 15 травня 2012 року, укладений між позивачем (покупець) та Sp.z.o.o. «Vita Fruit» (продавець), відповідно до умов якого, продавець продає, а покупець купує сільськогосподарську продукцію, асортимент продукції, кількість по даному контракту визначається специфікаціями або інвойсами (проформами), які є невідємною частиною даного договору.

На виконання умов вказаного договору, позивачем надано митні декларації.

Однак, позивачем на надано специфікацій, які є невід'ємною частиною до Договору про надання послуг, відповідних клопотань з цього приводу не заявлено.

Відтак, відсутність відповідної узгодженості між Покупцем та продавцем виключає можливість отримання товарів.

Так, позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочином отримані товарно-матеріальні цінності надані саме цими контрагентами.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 13 березня 2015 року № 4 винесено Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Велес-Агротрейд» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.