Справа № 489/5375/15-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 489/5375/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Коваленко І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва та просила скасувати постанову від 22.09.2014 № 21 та допустити поворот її виконання, зобовязавши повернути утримані кошти.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в результаті перевірки відповідачем неправомірно було прийнято постанову від 22.09.2014 № 21 про притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а в разі несвоєчасної сплати 680,00 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.10.2015 року позов задоволено частково. Постанову управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва від 22.09.2014 № 21 скасовано.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва повернути ОСОБА_1 кошти утримані з її пенсії на підставі постанови від 22.09.2014 № 21. в іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва від 22.09.2014 № 21 ОСОБА_1, яка займає посаду керівника ТОВ «Миколаївпобутсервіс», притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 165-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а в разі несвоєчасної сплати 680,00 грн.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стали результати перевірки ТОВ «Миколаївпобутсервіс», проведеної в період з 20.08.2014р. по 21.08.2014р., у ході якої встановлено факт подання до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку в звітах за 2006, 2007 роки, чим було порушено вимоги п.4 ч.2 ст. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», абз.6 п.7 розділу VІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», абз.3 п.8.3 та абз.5 п.9.2 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 № 7-6 (в редакції на момент виявлення правопорушення).

Зокрема, відображення недостовірних даних про застраховану особу ОСОБА_2 в відомостях поданих до Державного реєстру загальнообовязкового державного пенсійного страхування за період з 09.11.2006р. по 31.12.2007р.

Результати перевірки оформлені актом від 21.08.2014 № 72, з яким позивачка ознайомлена під підпис.

Із письмових заперечень відповідача встановлено, що 08.09.2014р. управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва складено протокол № 21, від підписання якого позивач відмовилася.

22.09.2014р. було винесено оскаржувану постанову, яку 23.09.2014р. було направлено рекомендованим листом за місцем проживання позивача, однак через повернення поштовим відділенням постанови з відміткою «закінчення строку зберігання», 06.11.2014 відповідачем її було направлено на адресу ТОВ «Миколаївпобутсервіс».

Разом з тим з матеріалів справи встановлено, що позивач факт повідомлення її про час та місце складання протоколу, а також розгляду адміністративних матеріалів і отримання постанови не визнала.

Крім того, 30.06.2015 ОСОБА_1 була в управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва з метою зясування причин утримання коштів з пенсії, яку отримала 24.06.2015р. В управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва без надання можливості ознайомитися з постановою та отримання її копії, було запропоновано підписати документи. Не погодившись на таку пропозицію покинула приміщення відповідача і звернення до державного виконавця, від якого 05.08.2015р. і отримала постанову разом з письмовою відповіддю.

При цьому з матеріалів справи встановлено, що протокол було складено 08.09.2014р. в приміщенні управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, тобто через 16 днів після виявлення правопорушення (акт від 21.08.2014р.).

З зазначеного протоколу вбачається, що останній було складено головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи ОСОБА_3, якою зроблено в ньому відмітку про відмову позивача від ознайомлення з протоколом.

Крім того, у день складання протоколу, ОСОБА_3 та ще двома працівниками Пенсійного фонду, підписи яких на протоколі відсутні, було додатково складено акт про відмову позивача від підпису протоколу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва порушено норми ст.280, 256 КУпАП щодо порядку розгляду адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та не з'ясовані причини невиконання ним припису.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст.251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що протокол складається та підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП передбачено, що постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що управлінню Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва шкоди через виявлену помилку заподіяно не було, а обовязкові страхові внески сплачено повністю і своєчасно, зазначене не заперечувалось представником відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З постанови вбачається, що порушенням мало місце в 2006 2007 роках, що є порушенням пункту 4 частини другої статті 17 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VІ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до наведеної норми, яка була чинною до 01.01.2011р., страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

З матеріалів справи встановлено, що звітність за 2006 2007 роки підприємством, керівником якого є позивач, була подана у строки та порядку, встановлено Пенсійним фондом, що підтверджує той факт, що розгляд адміністративних матеріалів відповідачем було здійснено формально без зясування усіх обставин справи.

Більш цього, протокол про адміністративне правопорушення від 08.09.2014 року, в якому окрім іншого зазначалося, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомлена про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 22.09.2014 року, отриманий позивачем разом з приписом та актом 05.08.2015р., тобто після розгляду справи та ухвалення оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, судова колегія суду апеляційної інстанції вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем порядку розгляду адміністративних матеріалів, зокрема, управління завчасно, в порушення діючого законодавства, не повідомило позивача про час та місце розгляду адміністративних матеріалів, не роз'яснило позивачу, передбачене Конституцією України та КУпАП, право на захист та можливість заперечувати і надавати пояснень по суті правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30.10.2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик