Справа № 826/22493/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2016 року № 826/22493/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Діліжанс»
до Державної фіскальної служби України, Харківської митниці ДФС
провизнання протиправними та скасування рішень
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Діліжанс», в якому позивач просить суд :

«Визнати протиправним і скасувати рішення Державною фіскальної служби України про відмову в задоволенні скарги ТОВ «Євро-Диліжанс» №207 від 10.08.2015 року, яке викладене у листі Державної фіскальної служби України №17830/6/99-99-24-02-01-15 від 20.08.2015 року.

Визнати протиправним і скасувати рішення Харківської митниці ДФС про відмову у наданні ТОВ «Євро-Диліжанс» дозволу ла розміщення на митному складі товарів, оформлених за ЕМД №807030000/2015/000238 від 22.07.15, яке викладене у листі Харківської митниці ДФС від 04.08.2015 року №20-70-71/00-1/5694.»

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачами безпідставно відмовлено позивачу у дозволі на розміщення товарів для магазину безмитної торгівлі в митному режимі митного складу, оскільки заборони на таке не встановлено жодною нормою чинного законодавства України.

Відповідачами позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що статтею 426 Митного кодексу України визначено підстави для зберігання товарів на митному складі, натомість не визначено можливості зберігання товарів, поміщених в режим магазину безмитної торгівлі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «Євро-Диліжанс» є утримувачем магазину безмитної торгівлі, який розміщений на території міжнародного аеропорту «Харків». Позивач є утримувачем митного складу, розміщеного за адресою - Харківська область, Дергачівський район, с.Руська Лозова, вул.. Белгородська, 1, який функціонує в зоні діяльності Харківської митниці ДФС. Зазначені обставини сторонами не спростовуються.

22.07.15 Харківською митницею було оформлено електронну митну декларацію №807030000/2015/000238 від 22.07.15, подану позивачем, у відповідності до якої позивачем було ввезено товар в митному режимі «Безмитна торгівля».

Позивачем було надіслано до Харківської митниці ряд вимог про надання дозволу на розміщення задекларованих у відповідності до вищезазначеної декларації товарів на митному складі, який належить позивачу.

Зокрема, позивач просив відповідача дозволити розмістити товар на митному складі позивача для зберігання та подальшого постачання цього товару в магазин безмитної торгівлі.

Листом Харківської митниці від 04.08.2015р. №20-70-71/00-1/5694 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розміщення на митному складі товарів, оформлених за ЕМД №807030000/2015/000238 від 22.07.15.

10.08.15 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на вказану протиправну відмову Харківської митниці ДФС.

Державна фіскальна служба України листом № 17830/6/99-99-24-02-01-15 від 20.08.15 відмовила позивачу в задоволенні скарги.

Суд вирішуючи спір виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 420 Митного кодексу України магазин безмитної торгівлі - це спеціалізований торговельний заклад, розташований у пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення, а також на повітряному або водному транспортному засобі комерційного призначення, що виконує міжнародні рейси, та призначений для реалізації товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі.

Суд вважає, що даною правою нормою встановлено виключну умову для розташування магазину безмитної торгівлі.

Згідно з частиною 2 статті 422 МК України, на яку посилається позивач, утримувачі магазинів безмитної торгівлі можуть у порядку, передбаченому цим Кодексом, отримати дозвіл на відкриття та експлуатацію митного складу або складу тимчасового зберігання закритого типу для зберігання та наступного постачання в ці магазини всіх видів товарів, у тому числі підакцизних, крім товарів, ввезення яких на митну територію України, вивезення за межі митної території України та/або переміщення митною територією України транзитом заборонено законом.

Суд доходить висновків, що даною правовою нормою передбачена можливість для позивача утримувати митний склад та здійснювати з цього складу постачання товарів до магазину безмитної торгівлі.

Згідно за статтею 426 Митного кодексу України, на яку посилаються відповідачі, на митному складі можуть розміщуватися товари: 1) поміщені у митний режим митного складу (у тому числі консолідовані вантажі); 2) поміщені у митні режими транзиту, тимчасового ввезення, переробки на митній території, експорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території (без зміни цих митних режимів на митний режим митного складу); 3) призначені для тимчасового зберігання під митним контролем (на умовах, встановлених цим Кодексом для складів тимчасового зберігання).

Колегія суддів вважає, що даною правовою нормою встановлено вичерпний перелік митних режимів, в яких можуть бути задекларовано товари, розміщені в режимі митного складу, і серед них відсутній режим магазину безмитної торгівлі.

Натомість норма частини 2 статті 422 Митного кодексу України, на яку посилається позивач, надає позивачу право бути утримувачем складу, проте, на думку суду, не надає права переміщувати товар, задекларований в режимі «магазин безмитної торгівлі», поза місцем розташування такого магазину, та не встановлює для митного органу обов'язку надавати на це дозвіл.

Згідно з частиною першою статті 146 Митного кодексу України митний режим безмитної торгівлі завершується шляхом реекспорту товарів, поміщених у цей митний режим, або поміщення їх у інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті. При цьому іншими нормами статті 146 також передбачено зміну митного режиму, знищення товару або його конфіскацію.

Отже, жодною нормою чинного законодавства не передбачена можливість вивезення товару, задекларованого в митному режимі «магазин безмитної торгівлі» за межі такого магазину, без зміни митного режиму, в тому числі на митний склад, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому надання відповідачами дозволів на таке раніше не має правового значення для вирішення даної справи, та не входить до кола питань, які мають досліджуватися під час її розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко