Справа № 826/24228/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2016 року № 826/24228/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Добрянської Я.І. , суддів Аблова Є.В. та Нагорянського С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач)

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо відмови нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної основної відпустки за період з 01.11.2011 по 31.10.2014 та щорічної додаткової відпустки за стаж державної служби за період з 31.01.2012 по 31.10.2014 в розмірі 44 595,62 грн.;

- зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної основної відпустки за період з 01.11.2011 по 31.10.2014 та щорічної додаткової відпустки за стаж державної служби за період з 31.01.2012 по 31.10.2014 в розмірі 44 595,62 грн.;

- стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що всупереч приписам частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідач необґрунтовано відмовив позивачу в нарахуванні та сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з коштів, виплачених як компенсацію за невикористану відпустку у зв'язку зі звільненням, що призвело до порушення його права на отримання більш високого розміру пенсії.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні, просив відмовити у його задоволенні. Зокрема, зазначив, що компенсація за невикористану відпустку є платою за невідпрацьований позивачем час, тому не є об'єктом для нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, проаналізувавши законодавство, що врегульовує спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до жовтня 2014 року проходив державну службу в Міністерстві промислової політики України.

Наказом названого Міністерства від 29.10.2014 № 316к позивача з 31.10.2014 відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України звільнено з роботи у зв'язку з реорганізацією Міністерства. Цим наказом також передбачалась виплата позивачу грошової компенсації за невикористані 74 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи з 01.11.2011 по 31.10.2014 та 45 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж державної служби за період роботи з 31.01.2012 по 31.10.2014 та вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України. Зазначені кошти були виплачені позивачу уже після звільнення з роботи.

Для оформлення пенсії державного службовця Міністерством промислової політики України позивачу, поміж іншого, видано довідку від 03.11.2014 № 01/3-5-87 про нарахування та виплату йому грошової компенсації в розмірі 44 595,62 грн. за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги в розмірі 11 043,38 грн. Проте, указані виплати не враховані органами Пенсійного фонду України при визначенні позивачу розміру пенсії у зв'язку з тим, що на суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та щорічної додаткової відпустки Міністерством промислової політики України не були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2014 № 94 Міністерство промислової політики України реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яке відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України є його правонаступником.

Ураховуючи неврахування органами Пенсійного фонду України коштів, в розмірі 44 595,62 грн., виплачених позивачу як компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні, 29.07.2015 він звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі із заявою щодо нарахування і сплати єдиного внеску з цих кошти.

Листом від 15.08.2015 № 2102-13/26846-09 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відмовило позивачу в задоволенні його заяви, зазначивши що відповідно до пункту 2.212 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток є платою за невідпрацьований час, отже відповідно до листа Пенсійного Фонду України від 06.08.2013 № 20685/03-30 на ці суми, які виплачуються особам після звільнення, єдиний внесок не нараховується

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається у відсотковому розмірі суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тому розмір заробітку позивачки, з якої утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є визначальним для обчислення розміру її пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону від 08.07.2010 № - 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною 2 цієї ж статті врегульовано питання нарахування внеску особам, які звільненні з роботи, а саме для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нарахована заробітну плату (дохід) за відпрацьований час.

Пункт 1.3 Інструкції Держкомстату від 13.01.2004 № 5 "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати" (далі - Інструкція) передбачено, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці.

До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Пунктом 2.2 Інструкції визначено, що фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До складу фонду додаткової заробітної плати входить оплата за невідпрацьований час. До оплати за невідпрацьований час відносяться оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством.

З урахуванням вищевказаних положень Інструкції відповідачем зроблено висновок, що страхові внески нараховуються роботодавцем працівнику на суми виплаченої заробітної плати за відпрацьований час, при цьому компенсація за невикористану відпустку є оплатою праці за невідпрацьований час, та в разі виплати такої компенсацій після звільнення працівника страхові внески на виплачену суму компенсації за невикористану відпустку (невідпрацьований час) не нараховуються.

Однак, суд не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обрахована, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно статті 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Згідно п.п.2.2.12 п.2.2 статті 2 «Інструкції зі статистики заробітної плати» оплата відпустки, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток у розмірах, передбачених законодавством, відносяться до фонду оплати праці у складі інших преміальних та компенсаційних виплат.

Базою для обчислення єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством відповідно до частини 1 статті 7 Закону № - 2464-VI є сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до вимог пункту 7 статті 7 Закону № 2464-VI постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170 затверджено Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (постанова). Даний перелік є вичерпним. Компенсація за невикористані відпустку не входить в даний перелік виплат, на які не нараховується єдиний соціальний внесок.

Наведене дає підстави суду прийти до висновку про те, що компенсація за невикористану відпустку є об'єктом нарахування та утримання страхових внесків до Пенсійного фонду України. Тому відмова відповідачем у проведенні утримань єдиного соціального внеску з виплаченої позивачу після звільнення компенсації за невикористані відпустки в розмірі 44 595,62 грн. суперечить законодавству та призвела до порушення його прав та законних інтересі щодо до отримання пенсії у належному розмірі. Відтак, така відмова є протиправною, що зумовлює задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Така правова позицію суду у даній справі узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в його ухвалі від 04.07.2013 № К/800/392/13.

Керуючись статтями 158-163, 185-186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної основної відпустки за період з 01.11.2011 по 31.10.2014 та щорічної додаткової відпустки за стаж державної служби за період з 31.01.2012 по 31.10.2014 в розмірі 44 595,62 грн.;

- зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму грошової компенсації за невикористані ОСОБА_1 дні щорічної основної відпустки за період з 01.11.2011 по 31.10.2014 та щорічної додаткової відпустки за стаж державної служби за період з 31.01.2012 по 31.10.2014 в розмірі 44 595,62 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487,20 грн . (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуюча суддя Я.І.Добрянська

Судді Є.В.Аблов

С.І.Нагорянський