Справа № 285/3956/14-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/4925/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення комісії управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 14 серпня 2014 року № 32 щодо відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії зі зниженням віку на 4 роки відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, яка проживала в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26 квітня 1986 року по 29 березня 1993 року, зі зниженням віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 4 роки з моменту первісного звернення за її призначенням.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, яка проживала в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26 квітня 1986 року по 29 березня 1993 року, зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Скасовано рішення комісії управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення № 32 від 14 серпня 2014 року про відмову ОСОБА_4 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, оскільки з 26 квітня 1986 року по 29 березня 1993 року постійно проживала в АДРЕСА_1. Досягнувши 52 - річного віку, позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки згідно ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі від 14 серпня 2014 року за № 32 позивачці відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з тим, що до періоду постійного проживання, роботи в зоні посиленого радіологічного контролю відноситься лише період з 28 серпня 1987 року по 31 серпня 1992 року, що становить 5 років 3 дні. Тому ОСОБА_4 має право на зменшення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на 1 рік. Право на пенсію остання набуде у віці 58 років 6 місяців.

Задовольняючи позовні вимоги та зобов'язуючи відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію із зменшенням пенсійного віку на 4 роки відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня її первісного звернення за призначенням пенсії, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині призначення позивачці пенсії, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії не досягла віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», навіть з урахуванням набутого нею на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» права на зменшення пенсійного віку на 4 роки.

Такі висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Особи, які постійно проживали або проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Статтями 15, 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях, а посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» і «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, вставленими цим Законом.

Відповідно до підп. «г» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, на підтвердження права на пенсію в порядку, визначеному ст. 55 цього Закону додаються посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи), на радіоактивно забруднених територіях видана органами місцевого самоврядування.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

За таких обставин, коли факт постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з 26 квітня 1986 року по 29 березня 1993 року підтверджено належними доказами, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право на зменшення пенсійного віку на 4 роки, а не на 1 рік як це встановлено відповідачем, а відтак обґрунтовано визнав протиправними дії та оскаржуване рішення відповідача.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час звернення позивачки до відповідача за призначенням пенсії та на час розгляду справи судами вона не досягла віку для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача призначити їй таку пенсію, як передчасно заявлених.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ст. 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк