Справа № 668/945/16-а
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/945/16-а

Пров. №2-а/668/24/16

12 лютого 2016 року м. Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар Жайворінко О.Г., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання райсуду у м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні про скасування постанови адміністративної комісії № 6/33 від 25.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Херсонської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії № 6/33 від 25.02.2015 року про накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за ст. 152 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що указана постанова відповідача є незаконною, оскільки він, не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, копію постанови він не отримав, а тому просить суд скасувати постанову.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Звертали увагу на те, що справа розглянута не за місцем проживання позивача, який зареєстрований та проживає у м.Цюрупинськ, копія постанови направлена невідомій особі, не доведено, що позивач встановив покажчик, протокол, що надісланий позивачу та представлений судові є різними за змістом, позивач не є посадовою особою та приватним підприємцем тощо.

Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає постанову адмінкомісії про накладення на позивача адміністративного стягнення законною та обґрунтованою. Адреса місця проживання вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, звідки вона встановлена пояснити достовірно не може, прозивачеві раніше надавався дозвіл на розміщення зовнішньої реклами. Строк дії його закінчився.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно із постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Херсонської міської ради № 6/33 від 25.02.2015 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ухваленої адмінкомісією за наслідками розгляду протоколу № 01-28-4/15 про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, складеного 16.02.2015 р. у відношенні ОСОБА_1 посадовою особою управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, до позивача застосовано адміністративне стягнення за ст. 152 КУпАП за порушення правил благоустрою міста, а саме п. 2.7, 2.7.2, 2.7.3 Правил благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку в м.Херсоні (незаконне розміщення конструкції типу покажчик на опорі міського освітлення зі змістом НОТАРІУС).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 152 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Диспозиція даної норми закону є бланкетною і для визначення змісту правопорушення, його обєктивної сторони, відсилає до державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Адмінкомісія кваліфікувала інкриміноване ОСОБА_1 діяння за п.п, 2.7, 2.7.2, 2.7.3 Правил благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку в м.Херсоні, затверджених рішенням Херсонської міської ради від 31.01.2011 р. № 221, відповідно до яких Юридична особа або фізична особа - підприємець розміщує рекламний засіб згідно з дозволом, який видається робочим органом, на підставі рішення виконавчого комітету міської ради. Самовільно встановлювати рекламні засоби, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати забороняється. Це тягне за собою відповідальність у відповідності до Правил і чинного законодавства. Рекламні засоби, які встановлені самовільно або з порушенням вимог дозвільної документації, договірних умов, демонтуються власниками рекламних засобів за відповідним приписом. У випадку неможливості встановити власника або користувача рекламного засобу, чи відомостей про їх місце проживання/знаходження/реєстрації, припис про демонтаж публікується в друкованому органі міської ради газеті «Херсонський вісник» - із установленням строку демонтажу та наслідків невиконання вимог припису. В разі невиконання припису про демонтаж, він організується виконавчими органами ради із повідомленням власника або користувача про місце зберігання рекламного засобу. Власник або користувач рекламного засобу повинен відшкодувати збитки, понесені при його демонтажі.

Згідно ст. 55 ч.1 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності з ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає відповідне рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що ніхто не може бути підданий заходу стягнення у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП: «Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце його складення. Крім того в судовому засіданні встановлено, що другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, направлений позивачеві не відповідає примірнику протоколу наданому відповідачем для огляду в судовому засіданні, останній містить адресу проживання правопорушника та відомості про відмову від дачі пояснень та підпису протоколу. Зазначене свідчить про те, що примірник протоколу, розглянутий комісією має дописи, здійснені після його складення, що є неприпустимим.

Позивач заперечує факт складення протоколу про адміністративне правопорушення у його присутності, відмову від надання пояснень та отримання копії протоколу, відповідач в порушення вимог ст. 71 КАС України не спростував вказане належними доказами.

Також суд приймає до уваги, що за протоколом про адміністративне правопорушення особу ОСОБА_1 було встановлено за паспортом, а тому є слушними доводи позивача про те, що позивач зареєстрований у м.Цюрупинську. Тобто при встановленні особи посадова особа, що склала протокол повинна була б зазначити адресу проживання згідно даних паспорта позивача або з його слів, але з другого примірника протоколу, що надісланий позивачеві вбачається, що при складенні протоколу місце його проживання взагалі не встановлено.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявні або відсутні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, виказів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішень субєктів владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання не чинним рішень. Крім того, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в розпорядженні комісії були його заперечення на протокол, відповідно до яких останній не визнав своєї вини в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, посилався на те, що він покажчик не встановлював, але адмінкомісія, як суб'єкт владних повноважень, не вжила ніяких заходів щодо встановлення його вини відповідними доказами, а саме на спростування того, що рекламна конструкція, зазначена в протоколі не має до нього відношення.

Як встановлено в судовому засіданні свідки при розгляді справи не допитувалися, доказів, які підтверджували, що саме ОСОБА_1, а не яка інша особа встановила покажчик не досліджувалися.

Наявність дозволу № 10-1397 від 01.12.2006 р. виданий ПП ОСОБА_1 директор ОСОБА_1 на встановлення у м.Херсоні, провулок Козацький (район будинку № 27, опора № 3) рекламного засобу розмір 4 Х0,8 рекламоносій-щит площа місця розташування 3,2 кв.м, строк дії дозволу з 20.11.2006р. до 20.11.2011 року не свідчить про те, що рекламоносний щит та покажчик, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та оскарженій постанові є один і той самий предмет та належить позивачеві ОСОБА_1

Фото покажчика та місця розташування офісу ОСОБА_1 також не свідчать про розміщення саме ОСОБА_1 покажчика НОТАРІУС. Також не зрозуміло з яких підстав адмінкоміся прийшла до висновку про призначення штрафу в розмірі 1700,00 грн. до позивача, оскільки виходячи з вказаної суми такий розмір штрафу застосовується до посадової особи або до громадян суб'єктів підприємницької дільності. Матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянуті в судовому засіданні не містять відомостей про те, що позивач віднесений до таких осіб.

В той же час судом не може бути прийняте до уваги твердження позивача та його представника про відсутність підстав у адмінкомісії Херсонської міської ради розглядати вказану справу, оскільки протокол, який розглядала комісія мав адресу ОСОБА_1 у м.Херсоні. Заперечення ОСОБА_1 які були в розпорядженні комісії не мали зауважень або вказівки про те, що ОСОБА_1 проживає поза межами юрисдикції міської ради. Тобто, у комісії були відсутні підстави обґрунтовано сумніватися в адресі місця проживання ОСОБА_1

Наявність одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, де суб'єктом владних повноважень при заперечені ОСОБА_4 своєї вини, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути доказом скоєного позивачем порушення п.п, 2.7, 2.7.2, 2.7.3 Правил благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку в м.Херсоні та наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Аналізуючи та оцінуючи в судовому засіданні обставини викладені в позові, пояснення позивача, порівнюючи їх з обставинами, викладеними в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова винесена без всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, без надання цим обставинам належної правової оцінки, без з'ясування вини позивача та її доведеності, без дотримання вимог ст. 283 КУпАП.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Обов'язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб'єкта владних повноважень. ОСОБА_5 сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що субєктом владних повноважень не надано доказів правомірності свого рішення в заперечення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, в тому числі і той факт, що позивач не визнав своєї вини у скоєні цього правопорушення, суд приходить до висновку, що докази вини позивача відсутні, а рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності прийнято суб'єктом владних повноважень в порушення вимог ст.ст.280, 283 КУпАП.

На підставі викладеного суд приймає рішення про задоволення позову, у звязку із чим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП постанова адмінкомісії підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.ст. 87, 94 КАС України з місцевого бюджету Херсонської міської ради на користь держави підлягає стягненню судові витрати сума судового збору при поданні до суду адміністративного позову немайнового характеру 551,20 грн.

Повний текст постанови виготовлений 15 лютого 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 104, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні про скасування постанови адміністративної комісії №6/33 від 25.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Херсонської міської ради № 6/33 від 25.02.2015 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 1700 за порушення правил благоустрою згідно ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з місцевого бюджету Херсонської міської ради на користь держави судові витрати по справі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну грн. двадцять коп.) судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду з подачею апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів, постанова суду набуває чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5