Справа № 22-а-10257/11
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2011-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
18 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді: Сержанюка А.С.,
суддів - Іванової І.В., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області про зобовязання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік,
В С Т А Н О В И Л А:
18.02.2009 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи, захворювання повязаного з впливом аварії на ЧАЕС 1 категорії, і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, натомість відповідачем у 2008 році йому виплачено вказану допомогу у значно нижчому розмірі. На підставі викладеного просив суд, визнати відмову відповідача у виплаті належних йому сум неправомірною та стягнути з відповідача недоплачену частину щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 1970 грн.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради в частині відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради виплатити позивачу недоотриману суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 1970 грн.
У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд розглядає справу в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1.ч.1 ст. 197 КАС України у звязку з відсутністю клопотань осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи, захворювання повязаного з впливом аварії на ЧАЕС 1 категорії.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали від Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи, захворювання повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.
Однак відповідачем у 2008 році щорічна допомога на оздоровлення нараховувалася та виплачувалася позивачу на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Висновок суду першої інстанції про порушення прав та законних інтересів позивача при нарахуванні та виплаті йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у 2008 році відповідачем на підставі постанови КМУ від 12 липня 2005 року № 562 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на думку колегії суддів є неправильним з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була нарахована щорічна допомога на оздоровлення в лютому 2008 року в порядку, передбаченому постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562 та положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в розмірі 90 грн. (а.с.14).
Рішення Конституційного Суду України за № 10-рп/2008, яким було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема ті, які стосувалися виплати щорічної допомоги на оздоровлення в порядку, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було ухвалене лише 22 травня 2008 року, тобто після нарахування позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на всій території України, однак зворотної дії в часі вони не мають і поширюються тільки на ті правовідносини, що виникли після ухвалення такого рішення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача в зв»язку з неправомірністю дій відповідача, як субєкта владних повноважень, при нарахуванні та виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення є помилковим, оскільки відповідач на момент нарахування позивачу вищевказаної допомоги в лютому 2008 року керувався положеннями нормативних актів, які не були скасовані чи визнані неконституційними у передбаченому для цього законом порядку.

На підставі викладеного, в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийннятям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області про зобовязання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: