Справа № 826/23118/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Хімгруп» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Хімгруп» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської митниці ДФС, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.08.2015 № 100270004/2015/000146/1, від 10.08.2015 № 100270004/2015/000152/1, від 25.08.2015 № 100270004/2015/000168/1, від 25.08.204/2015/000169/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано інший, а ніж основний, метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Позивач також зазначає, що у відповідача не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом №1 (ціною договору), а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасувано рішення про коригування митної вартості товарів від 05.08.2015 № 100270004/2015/000146/1, від 10.08.2015 № 100270004/2015/000152/1, від 25.08.2015 № 100270004/2015/000168/1, від 25.08.204/2015/000169/1 Київської міської митниці ДФС.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 08 червня 2015 позивач і Компанія Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD, уклали контракт № 700 купівлі-продажу, у відповідності до умов якого Компанія Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD поставила позивачу товар - препарат Отаман, РК (гліфосат ізопропіламінна сіль, 480 г/л) у загальній кількості 80 000 л.

03 серпня 2015 позивач подав до відповідача засобами електронного зв'язку декларацію щодо митного оформлення препарату Отаман, РК (гліфосат ізопропіламінна сіль, 480 г/л) у кількості 64000л, якій було присвоєно № 100270004/2015/300864.

До декларації, в підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості за ціною контракту позивач надав, серед іншого, наступні документи, що знайшло своє відображення в гр. 44 декларації: міжнародні автомобільні накладні; коносамент; інвойс; пакувальний лист; страховий поліс; зовнішньоекономічний договір (контракт); договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати санітарно-епідеміологічного контролю; інформацію про позитивні результати екологічного контролю; інформацію про позитивні результати фітосанітарного контролю; інформацію про позитивні результати радіаційного контролю; сертифікат про походження товару;

Шляхом надсилання електронного повідомлення (а.с. 28 Том ІІ) митний орган, без пояснення причин витребування додаткових документів, витребував у позивача: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідь на вказаний запит митного органу позивач зазначив, що документи надані в повному обсязі. Додаткових документів надати не має можливості. Процедуру консультацій проведено.

05 серпня 2015 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості № 100270004/2015/000146/1, яким скоригував митну вартість товару на підставі ст. 59 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості стали наступні обставини, зазначені в гр. 33 рішення: поставка товарів повинна супроводжуватись копією митної декларації країни відправлення, але така декларація не подавалась. Вартість страхування не зазначено, хоча страхування передбачено умовами поставки.

Інших обставин коригування митної вартості відповідачем не наведено. В результаті коригування позивачу додаткового нараховано 45 626,25 грн.

Крім того, 03 серпня 2015 позивач подав до відповідача засобами електронного зв'язку декларацію щодо митного оформлення препарату Отаман, РК (гліфосат ізопропіламінна сіль, 480 г/л) у кількості 16 000 л, якій було присвоєно № 100270004/2015/301133.

До декларації, в підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості за ціною контракту позивач надав, серед іншого, наступні документи, що знайшло своє відображення в гр. 44 декларації: міжнародна автомобільна накладна; коносамент; інвойс; пакувальний лист; страховий поліс; зовнішньоекономічний договір (контракт); договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати санітарно-епідеміологічного контролю; інформацію про позитивні результати екологічного контролю; інформацію про позитивні результати фітосанітарного контролю; інформацію про позитивні результати радіаційного контролю; сертифікат про походження товару;

Шляхом надсилання електронного повідомлення (а.с. 219 Том І) митний орган, без пояснення причин витребування додаткових документів, витребував у позивача: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідь на вказаний запит митного органу позивач зазначив, що документи надані в повному обсязі. Додаткових документів надати не має можливості. Процедуру консультацій проведено.

10 серпня 2015 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості № 100270004/2015/000152/1, яким скоригував митну вартість товару на підставі ст. 59 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості стали наступні обставини, зазначені в гр. 33 рішення: поставка товарів повинна супроводжуватись копією митної декларації країни відправлення, але така декларація не подавалась. Вартість страхування не зазначено, хоча страхування передбачено умовами поставки.

Інших обставин коригування митної вартості відповідачем не наведено. В результаті коригування позивачу додаткового нараховано 11 078,65 грн.

Із зазначеного вище можна зробити висновок що обставини та підстави прийняття рішень про коригування митної вартості № 100270004/2015/000152/1 та № 100270004/2015/000146/1 є ідентичними.

30 червня 2015 позивач та Компанія Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD уклали контракт № 704 купівлі-продажу, у відповідності до умов якого Компанія Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD поставила позивачу товар - препарат Отаман, РК (гліфосат ізопропіламінна сіль, 480 г/л) у загальній кількості 42 000 л та Гліфосат ізопропіламінна сіль 62%, технічний у загальній кількості 50 000кг.

25 серпня 2015 позивач подав до відповідача засобами електронного зв'язку декларацію щодо митного оформлення Гліфосату ізопропіламінна сіль 62%, технічний у загальній кількості 10 000 кг та препарату Отаман, РК (гліфосат ізопропіламінна сіль, 480 г/л) у кількості 8 080 л, якій було присвоєно № 100270004/2015/301538.

До декларації, в підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості за ціною контракту позивач надав, серед іншого, наступні документи, що знайшло своє відображення в гр. 44 декларації: міжнародна автомобільна накладна; коносамент; банківські платіжні документи, що стосуються поставки; висновок про вартісні характеристики, товарів, підготовлений спеціалізованим органом; інвойс; пакувальний лист; страховий поліс; зовнішньоекономічний договір (контракт); доповнення до зовнішньоекономічного договору; договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати екологічного контролю; інформацію про позитивні результати фітосанітарного контролю; інформацію про позитивні результати радіаційного контролю; декларація про походження товару;

Шляхом надсилання електронного повідомлення (а.с. 124 Том ІІ) митний орган, без пояснення причин витребування додаткових документів, витребував у позивача: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідь на вказаний запит митного органу позивач зазначив, про проведення. процедури консультацій. Додатково позивачем було надано: 1) прайс-лист виробника; 2) проформа виробника товару на адресу продавця згідно умов зовнішньоекономічного контракту; 3) лист імпортера, що пояснює складові вартості транспортування; 4) висновок щодо вартості товару, складений ДП «Укрпромзовнішекспертиза»; 5) виписку з бухгалтерської документації.

25 серпня 2015 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості № 100270004/2015/000168/1, яким скоригував митну вартість товару на підставі ст. 59 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості стали наступні обставини, зазначені в гр. 33 рішення: наданий страховий поліс № PIYE00010666 містить відомості лише щодо розміру страхової суми. Відповідно до п. 2.3 зовнішньоекономічного контракту № 704 від 30.06.2015, товар супроводжується зокрема сертифікатом походження, який до митного оформлення не надавався.

Інших обставин коригування митної вартості відповідачем не наведено. В результаті коригування позивачу додаткового нараховано 6 464,93 грн.

25 серпня 2015 позивач подав до відповідача засобами електронного зв'язку декларацію щодо митного оформлення препарату Отаман, РК (гліфосат ізопропіламінна сіль, 480 г/л) у кількості 33920л, якій було присвоєно № 100270004/2015/301542.

До декларації, в підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості за ціною контракту позивач надав, серед іншого, наступні документи, що знайшло своє відображення в гр. 44 декларації: міжнародна автомобільна накладна; коносамент; банківські платіжні документи, що стосуються поставки; висновок про вартісні характеристики, товарів, підготовлений спеціалізованим органом; інвойс; пакувальний лист; страховий поліс; зовнішньоекономічний договір (контракт); доповнення до зовнішньоекономічного договору; договір про надання послуг митного брокера; інформацію про позитивні результати екологічного контролю; інформацію про позитивні результати фітосанітарного контролю; інформацію про позитивні результати радіаційного контролю; відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів; декларація про походження товару; копію митної декларації країни відправлення.

Шляхом надсилання електронного повідомлення (а.с. 169 Том І) митний орган, без пояснення причин витребування додаткових документів, витребував у позивача: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідь на вказаний запит митного органу позивач зазначив, про проведення. процедури консультацій. Додатково позивачем було надано: 1) прайс-лист виробника; 2) проформа виробника товару на адресу продавця згідно умов зовнішньоекономічного контракту; 3) лист імпортера, що пояснює складові вартості транспортування; 4) висновок щодо вартості товару, складений ДП «Укрпромзовнішекспертиза»; 5) виписку з бухгалтерської документації.

25 серпня 2015 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості № 100270004/2015/000161/1, яким скоригував митну вартість товару на підставі ст. 59 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості стали наступні обставини, зазначені в гр. 33 рішення: наданий страховий поліс № PIYE00010666 містить відомості лише щодо розміру страхової суми. Відповідно до п. 2.3 зовнішньоекономічного контракту № 704 від 30.06.2015, товар супроводжується зокрема сертифікатом походження, який до митного оформлення не надавався.

Інших обставин коригування митної вартості відповідачем не наведено. В результаті коригування позивачу додаткового нараховано 27 139,92 грн.

Із зазначеного вище можна зробити висновок що обставини та підстави прийняття рішень про коригування митної вартості № 100270004/2015/000168/1 та № 100270004/2015/000169/1 є ідентичними

Не погоджуючись з правомірністю рішень про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

У відповідності до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Встановлено, що 03.08.2015, 10.08.2015, 21.08.2015, відповідач звертався до позивача з повідомленнями, в яких зазначав, що документи, які надані позивачем до митного оформлення разом з деклараціями, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, що, в свою чергу, і слугувало підставою для витребування додаткових документів.

Слід зазначити, що в порушення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, в жодному з чотирьох електронних повідомлень про витребування документів, суб'єкт владних повноважень не вказав, які конкретно надані позивачем документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх необхідних відомостей для визначення митної вартості за основним методом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про передчасність та безпідставність витребування у позивача додаткових документів, адже суд встановив відсутність в межах спірних правовідносин підстав для витребування додаткових документів, що визначені в ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Посилання відповідача в гр. 33 рішень про коригування митної вартості № 100270004/2015/000152/1 та № 100270004/2015/000146/1 на те, що поставка товарів повинна супроводжуватись копією митної декларації країни відправлення, але така декларація не подавалась; вартість страхування не зазначено, хоча страхування передбачено умовами поставки, судом відхиляються, з урахуванням наступного.

Відповідно до поданих до митного оформлення документів поставка товару здійснювалась на умовах CIF-Odessa. Згідно з тлумаченням Інкотермс 2010 на умовах CIF у вартість товару входять наступні витрати: вартість товару, страхування товару та фрахт до порту Одеса. Тобто, і транспортні витрати і страхування, включаючи страховий платіж, про який веде мову відповідач, включені у вартість товару, внаслідок чого доводи митного органу в цій частині є безпідставними.

Посилання відповідача на не надання позивачем до митного оформлення митної декларації країни відправлення, в даному випадку, є неправомірними, адже згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України даний документ не є обов'язковим, а оскільки відповідач не довів законності застосування у спірних правовідносинах ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, то доводи останнього в цій частині судом також відхиляються.

Доводи відповідача, викладені в гр. 33 рішень про коригування митної вартості № 100270004/2015/000168/1 та № 100270004/2015/000169/1 з приводу того, що наданий страховий поліс № PIYE00010666 містить відомості лише щодо розміру страхової суми, а відповідно до п. 2.3 зовнішньоекономічного контракту № 704 від 30.06.2015, товар супроводжується зокрема сертифікатом походження, який до митного оформлення не надавався, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Так, зазначаючи про не надання позивачем до митного оформлення сертифікату походження товару, відповідачем залишено поза увагою той факт, що декларантом до митного оформлення були надані декларації про походження товару, що підтверджують гр. 44 митних декларації. При цьому, жодних претензій до змісту та форми декларації про походження товару митний орган не навів.

Посилання митного органу на те, що наданий страховий поліс № PIYE00010666 містить відомості лише щодо розміру страхової суми, судом відхиляються, адже відповідач не пояснив та не довів суду, яким чином дана обставина, яка під сумнів не ставиться, свідчить про заниження позивачем митної вартості імпортованих товарів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідачем неправомірно застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Київської міської митниці про коригування митної вартості товарів є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивач надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо оскаржується судове рішення, прийняте після 01 вересня 2015 року, за результатами вирішення позовної заяви, поданої після 01 вересня 2015 року - застосовуються нові ставки судового збору.

Тобто загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 1 490, 11грн, який належить стягнути з Київської міської митниці ДФС.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС ( адреса: 03680, бул. І.Лепсе, 8-а, м. Київ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 490, 11 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 16 лютого 2016 року.

(Повний текст ухвали виготовлено - 11 лютого 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.