Справа № 2а-1870/4320/12
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 р.Справа № 2а-1870/4320/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2015р. по справі № 2а-1870/4320/12 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумиоблавтотранс" про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, Шосткинська ОДПІ), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумиоблавтотранс» (далі - ТОВ «Сумиоблавтотранс»), в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення - від 28.03.2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 251047,36 грн. та нараховано штрафну санкцію у сумі 62761,84 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що висновки , здійснені Шосткинською ОДПІ в акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають документам, наданим УПСЗН Шосткинської РДА та ПП «Ноіл» про суми отриманих доходів. Крім того, податковим органом не досліджувались первинні документи ТОВ «Сумиоблавтотранс», у зв'язку з чим було зроблено помилковий висновок про перевищення позивачем обсягу граничного розміру від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2012 р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2013 р., адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шосткинської ОДПІ від 28.03.2012 р. № НОМЕР_1; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 08 липня 2015 року зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2015 року за наслідками нового судового розгляду т в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з постановою Сумського окружного адміністративного суду, подав апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на нвідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи , просить її скасувати

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача , дослідивши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем виконавчим комітетом Шосткинської міської ради Сумської області та у період 2008 - 2010 р.р. перебував на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (т.3, а.с.202-204).

За наслідками позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивача за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2010 р., Шосткинською МДПІ було складено акт від 05.01.2012 р. №7/17-103-, яким , крім іншого, було встановлено порушення пп.7.3.1, п.7.3, ст.2, п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість за 4 квартал 2008 р. - 2010 р. на загальну суму 256789,80 грн. (т.1, а.с.16-30).

На підставі акту , 18.01.2012 р. податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у загальному розмірі 320987 грн. 25коп., в т.ч. за основним платежем - 256789грн. 80коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 64197грн. 45коп. (т.3, а.с.166).

Позивач, не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його до ДПА в Сумській області (т.1, а.с.41-47). За результатами даного оскарження рішенням ДПС у Сумській області від 28.03.2012 р. №3291/ж/10-105-2/2ск (т.1, а.с.49-51), податкове повідомлення-рішення від 18.01.2012 р. № було скасовано в частині донарахування податку на додану вартість за 4 квартал 2008 р. в сумі 5742 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1435 грн. 61 коп., в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

За результатами оскарження, Шосткинською ОДПІ відносно позивача було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (за 2009-2010 рр.) у загальному розмірі 313809 грн., в т.ч. за основним платежем 251047 грн. 36 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 62761 грн. 84 коп. (т.4, а.с.136).

Повторна скарга позивача вказане податкове повідомлення-рішення, рішенням Державної податкової служби України від 24.04.2012 р. №12915/ж/10-2315 (т.1, а.с.61-67) залишена без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції дійшов висновку про порушення позивачем вимог Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 р. (надалі - Указ Президента №727/98), в 4-му кварталі 2008 р. перевищив допустимий граничний розмір виручки від реалізації продукції на суму 28712 грн.18 коп. (528712,18грн. - 500000грн.). Дане порушення, як зазначено в акті (т.1, а.с.27), допущено в результаті не включення до складу валового доходу в повному обсязі сум коштів, виплачених за продаж квитків ТОВ «Сумиоблавтотранс».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 1 Указу Президента №727/98 передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до ст.1 Указу Президента № 727/98, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно вимог ст.6 Указу Президента №727/98 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, серед іншого не є платником податку на додану вартість, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

На підставі ст.5 Указу Президента № 727/98, платник єдиного податку у разі порушення вимог, установлених ст.1 цього Указу, повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Як вбачається з акту перевірки , перевищення виручки від реалізації продукції 500 тис. грн., сталося в 4-му кварталі 2008 р., проте, всупереч вимог Указу Президента № 727/98 позивач в наступному звітному періоді - 1 кварталі 2009 р. продовжував знаходитись на спрощеній системі оподаткування в 2009р. - 2010р., заяв про перехід на загальну систему оподаткування не подавав.

На думку позивача за його підрахунками та наявними у нього первинними документами, сума виручки, яку він отримав, як в 4 кварталі 2008 року, так і в 4 кварталі 2009 року не перевищувала 500000 грн, що підтверджується реєстрами відомостей продажу квитків за пасажирські перевезення, виданими ТОВ «Сумиоблавтотранс», рахунки на сплату комісійної винагороди за продаж квитків, а також реєстри відомостей продажу квитків на автобуси, які велись самим позивачем, за період з 2008 по 2010 роки (т.1, а.с.92-250, т.2, а.с.1-250, т.3, а.с.1-161).

Однак ці доводи позивача спростовані довідкою Шосткинської МДПІ №95499/7/23-112/3883 від 29.11.2011 року (т.4 а.с.139-140), акти звірки за 4 квартали 2008-2010 років, завірені підписами сторін, надсилались ТОВ «Сумиоблавтотранс» на запит Шосткинської МДПІ.

Суми виплачених доходів, зазначені у цих актах звірки, відповідають сумам зазначеним ТОВ «Сумиоблавтотранс» у довідці №33 від 01.02.2011 року (т.4 а.с.141), на підставі якої відповідачем було прийнято рішення про перевищення позивачем допустимого граничного розміру виручки від реалізації продукції.

Як вбачається з Відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 06.10.2015 року (а.с.149-157), суми виданої з каси автостанції Шостка готівки, зазначені у довідці ТОВ «Сумиоблавтотранс» №33 від 01.02.2011 року підтверджуються сумами виплачених третьою особою позивачу доходів, згідно поданих звітностей.

В обґрунтування доводів про те, що при обрахуванні, отриманого позивачем доходу Шосткинською ОДПІ не було враховано, що автостанцією утримувався автостанційний збір у розмірі 10% від вартості квитка, позивач доказів не надав, а тому суд першої інстанції прийняв до уваги пояснення представника ТОВ «Сумиоблавтотранс» про те, що виплата готівки здійснювалась за мінусом автостанційного збору, який вираховується товариством до перерахування перевізникам коштів за продані квитки.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про перевищення позивачем граничного обсягу виручки (500 тис.грн.) встановлений ст.1 Указу Президента №728/98 на суму 28712 грн. 18 коп. в 4 кварталі 2008 року у зв'язку з не включенням до його складу доходу у повному обсязі сум коштів, виплачених за продаж квитків ТОВ «Сумиоблавтотранс», на суму 108412,18 грн.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що податковим органом невірно було обраховано суму виручки з орендної плати одержаної від ПП «Ноіл» за 2008 рік у розмірі 12000 грн., та зазначає, що при визначенні суми ПДВ , яка визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні суми доходів за 2008 рік не були враховані. Сума грошового зобовязання з ПДВ визначалась із сум оподатковуваних операцій (доходу) одержаних в 2009-2010 роках. Тому, незважаючи на даний факт, сума виявлених розбіжностей ніяк не впливає на суму грошового зобовязання з ПДВ визначеному в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в акті перевірки на стор.7 в таблиці вказана сума доходу одержаного від УПСЗН Шосткинської РДА, як компенсація на перевезення пільгової категорії громадян, складає за 2009 рік- 87325,82грн., за 2010 рік - 29397,00грн. Згідно довідки УПСЗН Шосткинської РДА виплачений позивачу дохід за 2009 рік у розмірі 90522,82грн., за 2010 рік - у розмірі 66500,00грн. За даними перевірки сума одержаного доходу позивачем, який був врахований при визначені грошового зобов»язання з ПДВ (як оподатковувані операції) є значно меншою ніж сума на яку посилається позивач. Зокрема, за 2009 рік в акті перевірки сума доходу занижена на 3197,00грн, за 2010 рік на суму 37103,00грн. Разом 40300,00грн, що складає 8060,00грн. сума ПДВ (40300,00 оподатковуваний дохід X на 20% ставка ПДВ = 8060,00грн. сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету). Отже, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума грошового зобов»язання з ПДВ є меншою на 8060,00грн., Колегія суддів заначає, що ці розбіжності, не можуть свідчити про порушення прав позивача, оскільки, під час перевірки у податкового органу була наявна інформація, яка підтверджена первинними документами наданими під час проведення планової документальної перевірки щодо виплати позивачу доходу УПСЗН Шосткинської РДА та ПП «Ноіл» в розмірах зазначених в таблиці акта перевірки.

З огляду на викладене , не зважаючи на виявлені неточності у розмірах сум одержаного доходу в 2008 році від ПП «Ноіл» та УПСЗН Шосткинської РДА, які були встановлені вже під час судового розгляду справи, позивач за 2008 рік перевищив граничний розмір доходу (виручки), що дає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, а відтак був зобов'язаний перейти на загальну систему оподаткування починаючи з 1 кварталу 2009 року з обов'язковою реєстрацією платника ПДВ. (528712,18грн. за 2008рік за даними перевірки - 6000,00грн. розбіжність з даними позивача - 5500,00грн. розбіжність з даними позивача = 517212.18грн за 2008 рік) (а.с.237-238 т.4).

Відповідно до пп. 2.3.1, п. 2.3 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Особи, які підпадають під визначення цього пункту Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Згідно п.6 розділу 3 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.03.2000р. №79 у разі переходу на спрощену систему оподаткування із сплатою податку на додану вартість або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності чи інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від встановлених Законом України «Про податок на додану вартість», особа реєструється платником податку на додану вартість у порядку, визначеному Законом та цим Положенням. Не зареєстрована платником податку на додану вартість особа, яка перебуваючи на спрощеній системі оподаткування та сплачуючи єдиний податок, перевищила обмеження щодо обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, установленого статтею 1 Указу Президента №727/98, зобов'язана подати до податкового органу заяву про реєстрацію як платника податку на додану вартість. Реєстраційна заява платника податку на додану вартість має бути подана (надіслана) податковому органу фізичною особою - підприємцем - не пізніше двадцятого календарного дня з моменту перевищення.

Підпунктом 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно п.п.9.6 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» з урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом.

Як вбачається із встановлених вище обставин у справі, перевищення суми виручки сталося в 4 кварталі 2008 р., проте, оскільки, протягом встановленого законом строку позивачем не було подано заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість, позивач повинен нести відповідальність на рівні зареєстрованих платників податку на додану вартість, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правильність донарахування Шосткинською ОДПІ оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 28.03.2012 р. № податку на додану вартість за 2009-2010рр. в сумі 251047,36 грн. та нарахування штрафних санкцій на суму 62761,84 грн.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правомірність прийнятого рішення.

У відповідності до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2015р. по справі № 2а-1870/4320/12 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений 15.02.2016 р.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5