Справа № 2-а-2885/11/2170
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а-2885/11/2170

Категорія:12.3Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області про визнання нечинним та скасування наказу №55-о від 15.04.2011р. про звільнення позивача з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності працівників; поновлення на посаді головного спеціаліста відділу нормування атмосферного повітря, водних ресурсів та біоресурсів Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 15.04.2011р. по 17.06.2010р. в сумі 3324,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказом начальника Держуправління №55-о від 15.04.2011р. її незаконно було звільнено з посади головного спеціаліста відділу нормування атмосферного повітря, водних ресурсів та біоресурсів Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області за п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки в порушення вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України позивачу не запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, через що обласною організацією профспілки працівників державних установ відмовлено у наданні згоди на її звільнення. Також вказала, що напрямок роботи, яку вона виконувала до звільнення, не ліквідовано, а також на роботі залишено співробітників, які мають значно менший стаж роботи ніж позивач.

Представник Держуправління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області проти позову заперечив, вважаючи його вимоги безпідставними, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося з додержанням вимог чинного законодавства. Зокрема, вказав, що при звільненні працівників підприємство мало лише змогу перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. На відміну від інших працівників, які мають спеціальність «Екологія та охорона навколишнього середовища»позивач має вищу освіту за спеціальністю «Педагогіка та методика середньої освіти. Англійська мова і література». Також зазначає, що твердження позивача про те, що профспілкам не надавалась інформація про наступне вивільнення працівників не відповідає дійсності, оскільки члени профспілкового комітету були ознайомлені як з наказом від 21.12.2010р. про попередження працівників про наступне вивільнення, так і з поданням начальника Держуправління від 01.01.2011р. Поряд з цим, вказав, що позивач працювала у відділі нормування атмосферного повітря, водних ресурсів та біоресурсів та безпосередньо займалась біоресурсами, однак на даний час цей відділ називається відділ нормування атмосферного повітря та водних ресурсів, тобто без напрямку біоресурсів. Свої дії відповідач вважає правомірними, а вимоги позову безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.07.2011р. позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою її позов задовольнити. В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом не досліджено тих обставин, що відповідачем не запропоновано їй іншу роботу, а лише повідомлено про відсутність вакантних місць, а також те, що на роботі залишено працівників, які мають менший стаж роботи за професією еколога, а також тих, які не мають екологічної освіти.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №16-о від 24.02.2009р. ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу правової роботи, кадрового забезпечення і звязків з громадськістю Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області.

Наказом №96-о від 14.08.2009р. призначена на посаду головного спеціаліста відділу нормування атмосферного повітря, водних ресурсів та біоресурсів як така, що пройшла за конкурсом.

15.10.2010р. Міністерство охорони навколишнього природного середовища видало лист №25962/08/10-10 «Про скорочення граничної чисельності», яким зобовязало керівників територіальних органів попередити працівників про можливе вивільнення та скласти і подати на розгляд Міністерства затверджену структуру та штатний розпис на 2011 рік згідно із визначеною Міністерством чисельністю.

Наказом №125-о від 21.12.2010р. усі працівники Держуправління були персонально попереджені під розписку про наступне вивільнення, а списки працівників, які підлягають вивільненню передані до Херсонського міського центру зайнятості. Скороченню підлягали 13 штатних посад.

Наказом №55-о від 15.04.2011 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з реорганізацією Держуправління та скороченням штатної чисельності працівників.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про їх необґрунтованість та правомірність звільнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку з тим, що відповідач не мав можливості запропонувати їй іншу посаду через відсутність вакантних місць. Колегія суддів погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При скороченні чисельності та штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці та з врахуванням інших критеріїв.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України, при звільненні Держуправлінням не запропоновано їй іншої роботи. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень апелянта, оскільки з матеріалів справи вбачається, що при звільненні працівників відповідач діяв у відповідності п.19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів»від 06.11.1992р. Зокрема, в межах однорідних професій і посад підприємство мало лише змогу провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має вищу освіту за спеціальністю «Педагогіка та методи середньої освіти. Англійська мова та література»в той час, як інші працівники мають спеціальність «Екологія та охорона навколишнього середовища».

Також являються безпідставними твердження апелянта про наявність у неї більшого трудового стажу ніж у інших працівників та про те, що в посадовій інструкції головного спеціаліста відсутні вимоги про наявність відповідної освіти, оскільки трудовим законодавством чітко передбачено необхідність надання переваги особам, які мають більшу кваліфікацію, а не більший стаж роботи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не мав можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу посаду з урахуванням її кваліфікації, правомірно надавши перевагу на залишення на роботі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як таким, що мають вищу кваліфікацію.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у звязку із скороченням чисельності змінено структуру Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області. Зокрема, відділ нормування атмосферного повітря, водних ресурсів та біоресурсів, посаду головного спеціаліста якого обіймала позивач, змінено на відділ нормування атмосферного повітря та водних ресурсів. У вказаному відділі ОСОБА_1 безпосередньо займалася біоресурсами, однак зазначений напрямок було реформовано.

Щодо тверджень апелянта, що обласною організацією профспілки працівників державних установ, членом якої є позивач, відмовлено у наданні згоди на її звільнення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства (так само структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де обирається виборний профспілковий орган), крім випадків додержання загального порядку, допускається, якщо є попередня згода виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (обєднання профспілок).

Пунктом 5 постанови Пленуму ВСУ №9 передбачено, що звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2011р. профспілковий комітет первинної профспілкової організації Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області надав згоду на звільнення працівників Управління, в тому числі і ОСОБА_1 Постановою президії Херсонської обласної організації профспілки працівників державних установ від 08.04.2011р. не надано згоди на звільнення ОСОБА_1, однак не скасовано згоду профспілкового комітету первинної профспілкової організації Управління на звільнення позивача. У звязку з цим, колегія суддів знаходить обґрунтованим висновок Херсонського окружного адміністративного суду, що з урахуванням згоди на звільнення первинної профспілкової організації Управління та відсутністю підстав відмови у наданні такої згоди обласною організацією, відповідач правомірно звільнив ОСОБА_1 з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Враховуючи вищенаведені обставини, при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_4