Справа № 2а-1970/3888/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м.Київ К/800/22360/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю:

прокурора - Кузнецова Ю.В.,

представників:

позивача - Дмитрів Н.Б.,

відповідача-1 - Корчинської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» до Тернопільської митниці Державної митної служби України, Головного управління казначейської служби України в Тернопільській області, за участю Прокуратури міста Тернополя, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення надмірно сплаченого ввізного мита, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» звернулося з адміністративним позовом до Тернопільської митниці Державної митної служби України, Головного Управління казначейської Служби України в Тернопільській області, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Тернопільської митниці щодо повернення надмірно сплаченого мита в сумі 1521851,44 грн. та стягнути вказану суму з Державного бюджету через Головне управління казначейської служби України в Тернопільській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про протиправну бездіяльність відповідача щодо неповернення надмірно сплачених коштів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року, позов задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Тернопільської митниці Державної митної служби України щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» надмірно сплаченого ввізного мита в сумі 1521851,44 грн.; стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» 1521851,44 грн. надмірно сплаченого ввізного мита.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із обґрунтованості позовних вимог та протиправності дій митниці щодо неповернення надмірно сплачених коштів.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Тернопільська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення з Державного бюджету України сплаченої позивачем суми ввізного мита, оскільки по вказаних ТОВ «Натурпродукт-Вега» митних деклараціях митницею рішень про визначення коду товару не приймалось, картки відмови в митному оформленні товару за кодом згідно із УКТЗЕД, заявленим декларантом, не надавались, при розмитнені код товару визначався позивачем самостійно, сума ввізного мита визначена позивачем та не є зайво сплаченою.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, представників позивача та відповідача-1, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега», здійснюючи у 2007-2010 роках митне декларування товару Препарат Геровітал Др. Тайс (комерційна назва Геровітал Др. Тайс) торгова марка Вг. Ткеш, подавало до митного органу вантажно-митні декларації із зазначенням коду товару згідно з УКТЗЕД - , який підлягав розмитненню зі ставкою ввізного мита 0%.

Рішенням Тернопільської митниці від 09 червня 2010 року № КТ-403-0048-10 «Про визначення коду товару» товар препарат Геровітал Др. Тайс (комерційна назва Геровітал Др. Тайс) торгова марка Вг.Ткеш у скляних флаконах 500 мл. був класифікований в товарній підкатегорії згідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКЗЕД), як харчові продукти, не включені до інших угрупувань, без вмісту молочних жирів, цукрози, ізоглюкози, глюкози, крохмалю або з вмістом молочних жирів менш як 1,5 %, менш як 5 % цукрози чи ізоглюкози, менш як 5 % глюкози або крохмалю.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» у період з 2010 року по 2012 рік здійснювалось розмитнення товару «Геровітал Др. Тайсс» із зазначенням коду товару згідно УКТЗЕД зі сплатою 8% ввізного мита.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року, у справі №2208/10/1970 за адміністративним позовом ТзОВ «Натурпродукт-Вега» до Тернопільської митниці визнано нечинними і скасовані рішення Тернопільської митниці від 09 червня 2010 року № КТ-403-0048-10 та податкові повідомлення форми «Р» від 11 червня 2010 року №№30-33.

Листом від 29 серпня 2012 року № 186/7 Товариство з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт-Вега» звернулося до Тернопільської митниці із заявою про повернення на його поточний рахунок 1521851,44 грн. як зайво сплаченого ввізного мита з посиланням на скасування рішення митниці визначення коду товару.

Тернопільська митниця листом від 17 вересня 2012 року № 8/1.1-6312 повідомила позивача про те, що Тернопільською митницею до Держмитслужби України направлено запит щодо повернення коштів з бюджету в зв'язку із визнанням нечинним та скасування рішення про визначення коду товару від 09 червня 2010 року № К-403-0048-10, а у листі від 02 листопада 2012 року № 8/1.1-7288 митниця зазначила, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 11 квітня 2012 року, визнано нечинними і скасовано рішення Тернопільської митниці про визначення коду товару від 09 червня 2010 року № КТ-403-0048-10, податкові повідомлення Тернопільської митниці від 11 червня 2010 року №№30-33, проте вказаним рішенням митницю не зобов'язано здійснити повернення сплачених митних платежів. Крім того, відзначила, що рішення про визначення коду товару є обов'язковим під час декларування тієї партії товару, щодо якого воно було прийнято; під час пред'явлення до митного оформлення інших партій товару декларант самостійно обирає код товару за УКТЗЕД та заявляє його митному органу у встановленому законодавством порядку.

Отже, вказаним листом митницею фактично відмовлено позивачу в поверненні коштів.

Статтею 301 Митного кодексу України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364 (далі - Порядок №618), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.п.2, 3 розділу ІІІ Порядку №618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України (п.п.4, 5, 6 розділу ІІІ Порядку № 618).

Відповідно до п.7 розділу III Порядку №618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Згідно п.11 розділу III Порядку №618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Відповідно до п.п.43.1 - 43.5 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Колегія суддів приходить до висновку, що судами при розгляді справи та винесенні рішень по суті спору порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, судами фактично не з'ясовано питання наявності переплати, зазначеної заявником у заяві про повернення надмірно сплачених коштів з бюджету, та причини її виникнення, не надано належної оцінки доводам відповідача щодо самостійного визначення позивачем при митному оформлені товару «Геровітал Др. Тайсс» у митних деклараціях коду товару згідно УКТЗЕД та сплати ввізного мита за ставкою 8%, що, за відсутності неправомірних дій митного органу, не є підставою для висновку щодо визнання таких платежів надмірно сплаченими. Посилаючись на норми ст.313 Митного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних відносин) та зазначаючи про обов'язковість рішення митного органу щодо класифікації товару, суд апеляційної інстанцій не навів мотивів неврахування доводів митниці про те, що по 21 митній декларації на суму мита 414741,04 грн. із переліку, вказаного позивачем у позові, в графі 44 декларацій відсутні відомості про рішення митниці щодо визначення коду товару.

Під час розгляду справи судами не досліджувалися обставини щодо наявності/відсутності у позивача на час виникнення спірних відносин непогашеного грошового зобов'язання перед бюджетом (податкового боргу).

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що повернення надмірно або помилково сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, і суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду судам слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді