Справа № 821/3219/15-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3219/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Каховського міжрайонного управління водного господарства до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року Каховське міжрайонне управління водного господарства (далі Каховське МУВГ) звернулось до суду з позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі Каховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14 вересня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій позивача з ПП «КВЖД ІНВЕСТ» по придбанню матеріалів є неправомірними, оскільки невказання номеру та дати договору в податковій накладній не є доказом нереальності здійснення операцій. Крім того, позивач посилався на дотримання ним спеціальних норм щодо документального підтвердження сум податкового кредиту за перевіряємий період.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Стягнуто на користь позивача судові витрати в сумі 1 218 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача шляхом безспірного списання з рахунків, органами що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В апеляційній скарзі Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Каховське МУВГ зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку платників податків в Каховській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області та зареєстроване в якості платника податку на додану вартість згідно свідоцтва від 11 лютого 2005 року №30901270.

Згідно довідки з ЄДРПОУ АБ №703097 основними видами діяльності Каховського МУВГ є види діяльності за КВЕД-2010 - 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві, 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

Відповідачем проведена невиїзна документальна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань правомірності формування податкового кредиту від операцій з ПП «КВЖД ІНВЕСТ» (код за ) за період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки від 28 серпня 2015 року №176/21-15-22-026/4394579, в якому зазначено, що позивачем порушено вимоги п.п.44.1,44.3,44.5,44.6 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.п.198.1,198.2,198.3,198.5,198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість за лютий 2015 року на загальну суму 11 383,33 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки від 28 серпня 2015 року №176/21-15-22-026/4394579 прийнято податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2015 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11 383,33 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентом в перевіряємий період базуються на припущеннях, які не доведені належними та допустимими доказами, а відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв не на підставі, не у спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В апеляційній скарзі Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області вказується, що рішення суду першої інстанції є неправильним, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, так як господарські операції позивача з ПП «КВЖД ІНВЕСТ» є безтоварними з підстав відсутності оформлення супровідних документів, що підтверджують транспортування продукції. Крім того, апелянтом зазначено, що види діяльності ПП «КВЖД ІНВЕСТ» не дозволяють займатися реалізацією трансформаторів, що унеможливлює включення підприємством до складу податкового кредиту суми ПДВ. Таким чином, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Положенням п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником); господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Каховським МУВГ та ПП КВЖД «ІНВЕСТ» укладено договір купівлі-продажу від 10 лютого 2015 року № Б55/15, відповідно до умов якого, продавець зобов'язується надати покупцю трансформатор ТМ-630-6/04, а покупець зобов'язується прийняти і сплатити товар, відповідно до заявок і які відмічені в рахунках-фактурах.

За рахунок виконання вищевказаних договорів Каховське МУВГ сформувало податковий кредит з податку на додану вартість у розмірі 11 383,33 грн.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби. У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених ст. 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт ст. 197 цього Кодексу. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення обєкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містяться вимоги до первинних документів, зокрема вони повинні бути складені під час здійснення господарських, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати таки обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.2.1.,2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання вищезазначених договору від 10 лютого 2015 року позивачем було надано суду: рахунок на оплату, копію податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, прибуткові та видаткові накладні, копію платіжного доручення, накладні, меморіальний ордер за лютий 2015 року, меморіальний звіт, журнал основних засобів за лютий 2015 року.

Проаналізувавши надані позивачем суду первинні документи, колегія суддів вважає, що вони оформлені належних чином відповідно до ст. 201 ПК України та Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують реальність здійснення вищевказаних господарських операцій.

При цьому, колегія суддів вважає, що твердження податкового органу щодо відсутності у видатковій накладній прізвища особи, яка поставила підпис, є безпідставним, оскільки відповідно до п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити, а саме особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» визначено, що у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. При цьому, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Тому, відсутність прізвища особи постачальника, яка поставила підпис у видатковій накладній не може бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, так останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Що стосується посилань апелянта на відсутність товарно-транспортних накладних, як первинного документу, що підтверджує придбання товару Каховським МУВГ у ПП КВЖД «ІНВЕСТ», то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки передача товару від вказаного контрагента до позивача, за зазначеним договором, підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №5 від 10 лютого 2015 року, в якій визначено найменування поставленого товару, найменування одиниці виміру, його кількість та вартість. Згідно вказаної видаткової накладної, зі сторони позивача товар отримано ОСОБА_2 за довіреністю (довіреність №37 від 09 лютого 2015 року), яка внесена до журналу реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів зазначає, що наявність товарно-транспортної накладної на перевезення товару отриманого від ПП КВЖД «ІНВЕСТ», не є виключною умовою отримання податкового кредиту, оскільки податкове законодавство не ставить в пряму залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних. Сам по собі факт відсутності товарно-транспортних накладних на поставлений товар, при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не позбавляє підприємство права віднести сплачений податок з цього товару до складу податкового кредиту, так як вказані правила не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку податкового кредиту.

Вказана правова позиція зазначена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року по справі № К/800/47473/14.

Також, колегія суддів зазначає, що дата та номер договору відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України не належать до обов'язкових реквізитів податкової накладної, а отже неправильне зазначення не призводить до неможливості ідентифікації факту та змісту господарської операції позивача з його контрагентом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів податкового органу відносно невідповідності видів діяльності ПП КВЖД «ІНВЕСТ» вчиненій господарській операції, та як наслідок фіктивності такої операції, оскільки чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку з ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у листі №26-10-02/14 від 26 жовтня 2015 року, за підписом начальника ПП КВЖД «ІНВЕСТ» ОСОБА_3, зазначено, що працівниками бухгалтерії допущено технічну помилку при зазначені іншого виду цивільно-правового договору, іншої дати та іншого номеру договору реєстрації при реєстрації податкової накладної №13 від 10 лютого 2015 року.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки податкове повідомлення-рішення № від 14 вересня 2015 року прийнято протиправно, а тому підлягає скасуванню, так як правильність формування податкового кредиту з ПДВ у перевіряємий період позивачем підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір встановлюються у розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області відстрочена сплата судового збору до вирішення справи по суті, то його необхідно стягнути за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, стягненню з Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області підлягає судовий збір за подання до суду апеляційної скарги постанову суду у розмірі 1 339,80 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року в розмірі 1 339 (тисяча триста тридцять девять) грн. 80 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв