Справа № 200/833/15-а(2а/200/115/15)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2016 рокусправа № 200/833/15-а(2а/200/115/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Олефіренко Н.А. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвій Ю.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засідання в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 року по справі №200/833/15-а(2/а200/115/15) за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком позивачам. Зобовязано відповідача поновити виплати позивачам пенсії за віком з 22 липня 2014 року.

Не погодившись з таким рішення суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак постанова підлягає скасуванню. Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилається на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженому постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р., згідно якого документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах, що в свою чергу не було враховано позивачами при зверненні до Управління з відповідними заявами.

Позивачі в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на обліку у відповідача та отримували пенсію за віком, але з квітня 1994р. виплата пенсії припинена і вони зняті з обліку у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

У грудні 2010 року позивачі зверталися до Пенсійного фонду України із заявами про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, на яку листом від 15.12.2010 року та 17.12.2010 року Пенсійний фонд України надав відповідь, що триває робота по законодавчому врегулюванню порядку поновлення виплати пенсій у звязку із прийняттям Конституційним Судом Рішення № 25-рп/2009 (а.с. 5-6).

У липні 2014 року позивачі через представника звернулися до відповідача із заявами про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком (а.с. 8-9).

В листах № 203/10/20 та 2072/10/20 від 11 серпня 2014 року відповідач повідомив про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії з посиланням на те, що заява повинна бути подана до Управління особисто і з додаванням оригіналів документів про стаж, вік та заробіток, чого відповідачі не зробили (а.с. 7).

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови позивачам у поновленні раніше призначеної пенсії.

Колегія суддів вважає за доцільне погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Сторонами у справі не оспорюється, що позивачі за діючим пенсійним законодавством мають право на пенсійне забезпечення та отримання пенсії за віком.

Фактично, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу наявності у позивача права на отримання пенсії з огляду на те, що він переїхав на постійне місце проживання за межі України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 07.10.2009р. відсутні норми, які унеможливлювали призначення та виплату пенсії громадянам України, які проживають за кордоном.

При цьому, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивачі мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

За таких обставин, з дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009, яким визнано неконституційними положення Закону, на підставі яких позивачам припинено виплату пенсії, у них виникло право на відновлення виплати пенсії за віком.

Відмова відповідача в поновленні виплати пенсії є протиправною, оскільки в особовій справі позивачів наявні всі необхідні документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на пенсію та необхідні для поновлення її виплати, зокрема документи про стаж. При цьому посилання відповідача на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженому постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р. є недоречними, оскільки спірні правовідносини склались щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, а не призначення чи перерахунку такої пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови позивачам у поновленні раніше призначеної пенсії, що в свою чергу вказує на обгрунтованість прийнятого спірного судового рішення.

Апеляційний перегляд справи здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову з огляду на застосування строків звернення до суду сторонами не оскаржується (а.с. 84).

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 року по справі №200/833/15-а(2/а200/115/15) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.Ю. Чумак