Справа № 22а-21593/11
Суддя: Панченко О. О.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого- ОСОБА_1.

Суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобов'язання УПФ України в Хорольському районі здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Колегія судців, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2010 року - позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобов'язання УПФ України в Хорольському районі здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з 27.10.2005 року, за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 2 та перебуває на обліку в УПФУ, що підтверджується посвідченням, копія якого є в матеріалах справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірах, встановлених ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Враховуючи зазначений статус позивача, він отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою визначено, що особам віднесеним до категорії 2 щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом І частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50 Закону №796.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України № 530 «Деякі питання соціального захисту населення окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Згідно частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231- У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення та виплату йому щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Отже, переглянувши постанову суду першої в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197,198,200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від б вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає оскарженню протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

СУДДІ: підписи

Вірно: