Справа № 2а-7496/12/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Київ № 2а-7496/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.09.2011 №, №, № та податкової вимоги від 26.09.2011 №8691,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, змінено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6688500,00 грн. та скасовано податкову вимогу державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби від 26.09.2011 №8691. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670, в якій просить:

- скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.09.2011 №, №, №.

В адміністративній справі №2а-7496/12/2670 відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви фізична особа-підприємець ОСОБА_1, як на нововиявлену обставину, посилається на новий Закон, який не діяв на час розгляду справи, а наразі скасовує її відповідальність. Так, покладений в основу судового рішення Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98, дія якого припинена Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» від 04.11.2011 №4014-VI, передбачав виручку від реалізації товарів як суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу таких товарів. Тобто, як встановив Окружний адміністративний суд міста Києва в постанові від 27.09.2012 №2а-7496/12/2670, суб'єкт господарювання, отримавши на власний розрахунковий рахунок суму, яка перевищує допустимий 500 000,00 грн. розмір виручки, зобов'язаний перейти на загальну систему оподаткування. У той же час, відповідно до внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІ до Податкового кодексу України змін, доходом платника єдиного податку у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами є лише сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Відповідач у призначене судове засідання явку свого представника не забезпечив, заперечень проти розглядуваної заяви не надав, з огляду на що, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, змінено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6688500,00 грн. та скасовано податкову вимогу державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби від 26.09.2011 №8691. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У мотивувальній частині даних рішень судами встановлено таке.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 20.05.2009 по 31.12.2010 державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 09.08.2011 №41/1704-, у якому зафіксовано порушення позивачем підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягають сплаті в бюджет на загальну суму 872 973,00 грн. Встановлено також порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2009 та 2010 роки у сумі 82 901,12 грн. та порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, а саме: не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат за 2009 рік в сумі 1 337 700.00 грн. та за 2010 рік в сумі 2 166 159,70 грн.

Порушення податкового законодавства, на думку контролюючого органу, мали місце у зв'язку з тим, що в 2009 році фізична особа-підприємець ОСОБА_1, перевищивши граничну суму виручки, яка дає підстави перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, не перейшла на загальну систему оподаткування з IV кварталу 2009 року. Тобто, на виконання договорів комісії від 01.06.2009 №К13/09 та від 01.06.2010 №К9/10, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Євросет» (комітент) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (комісіонер), за якими позивач від свого імені здійснювала реалізацію товару (аксесуарів, кухонного інвентарю тощо), прийнятого від комітента на комісію, на розрахунковий рахунок позивача у 2009 році зараховані грошові кошти 1 051 632,51 грн., а в 2010 році - 3 313 228,50 грн. При цьому, у звітах платника єдиного податку за IV квартал 2009 року та за І квартал 2010 року позивач декларував лише суми комісійної винагороди, отриманої за цими договорами: 268 901,02 грн. за 2009 рік та 472 141 грн. за 2010 рік.

Розглядаючи справу про оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, винесених державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі наведених висновків, Окружний адміністративний суд міста, з яким погодились Київський апеляційний адміністративний суд і Вищий адміністративний суд України, виходив з того, що всі грошові кошти, отримані від реалізації товару, які надійшли у 2009 році на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є її виручкою в розумінні статті 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Відтак, позивач зобов'язаний був здійснити перехід на загальну систему оподаткування з IV кварталу 2009 року, а також сплатити податкові зобов'язання з податку з доходу за ІІІ квартал 2009 року, який перевищує 500 000,00 грн.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При цьому, приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Так, положеннями статті 292 Податкового кодексу України визначений порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп.

У свою чергу, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІ, який набрав чинності 01.01.2015, до внесено ряд змін до Податкового кодексу України, зокрема, пункт 292.4 статті 292 останнього після слів «договорами доручення» доповнити словом «комісії».

На підставі вказаного, починаючи з 01.01.2015 пункт 292.4 статті 292 Податкового кодексу України викладено у такій редакції: «У разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента)».

Таким чином, з 01.01.2015 податковим законодавством по-новому, на відміну від положень податкового законодавства, які діяли станом на момент первинного розгляду даної адміністративної справи судом, врегульовано порядок визначення розміру доходу для платників єдиного податку першої - третьої груп, до якого наразі включається лише сума отриманої винагороди повіреного (агента), а не загальна сума коштів, отриманих від реалізації товарів (робіт, послуг) платником податків як комісіонером.

Отже, з вказаного періоду набув чинності нормативно-правовий акт, яким скасовано відповідальність платника податків у разі не включення останнім суми коштів, отриманих від реалізації товарів (робіт, послуг) платником податків як комісіонером, оскільки доходом у таку випадку є лише сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Відтак, вказана позивачем у розглядуваній заяві обставина є, у розумінні положень частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, нововиявленою обставиною, яка має за собою наслідок у вигляді перегляду судового рішення.

У той же час, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом одного місяця після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. При цьому заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 245 цього Кодексу, може бути подана не пізніше ніж через три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до адміністративного суду після закінчення цього строку, адміністративний суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку (стаття 247 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, суд звертає увагу, що в узагальненнях судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, затверджених постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 №7, зазначено, що аналіз частини 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України дає можливість зробити висновок про те, що відмовити у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не оцінивши причини пропуску строків, можливо лише в разі, якщо зазначена заява подана з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто пізніше ніж через три роки з дня набрання судовим рішенням, що переглядається, законної сили. В інших випадках, відмовляючи у відкритті провадження за нововиявленими обставинами у зв'язку з пропуском заявником одного місяця з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про нововиявлені обставини, і не надаючи правової оцінки причинам пропуску строку, суд безпідставно позбавляє особу права на перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки цей строк може бути пропущений з причин, які не залежали від волі заявника, і, як наслідок, визнані судом поважними відповідно до статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, підставою для звернення позивача з розглядуваною заявою слугувало прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІ, який набрав чинності 01.01.2015, а звернувся останній зі заявою про перегляд судового рішення за нововиявленою обставиною лише 15.04.2015, у відповідності до штампу вхідної кореспонденції суду.

Разом з тим, до розглядуваної заяви позивачем додано клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 за нововиявленими обставинами, в якому зазначено, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2015 по 06.04.2015 перебувала у лікарняному, у зв'язку з чим остання не була в змозі вчасно звернутися з такою заявою. На підтвердження вказаного у матеріалах справи міститься копія довідки.

Таким чином, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення позивача з розглядуваною заявою.

Податкові зобов'язання визначені позивачеві як фізичній особі, що що свідчить зміст оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 №, №, №.

Крім того, суд наголошує, що згідно з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними у постанові від 13.05.2015 у справі №2а-7496/12/2670, судом вказано про необхідність застосування частини 1 статті 250 Господарського кодексу України, а саме: застосування санкцій до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, з огляду на що податкове повідомлення-рішення від 06.09.2011 № скасовано в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6688500 грн. (1337700*5) (1337700 грн. - загальна сума готівки, не оприбуткованої позивачем впродовж 2009 року). Також, Вищим адміністративним судом України у даній справі скасовано податкову вимогу від 26.09.2011 №8691, оскільки, у відповідності до пункту 56.18 статті 56 та пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, надсилання податкової вимоги передбачено лише у випадку узгодження грошового зобов'язання, а податкові повідомлення-рішення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 оскаржені до суду в установлений статтею 102 Податкового кодексу України строк, а, відтак, є неузгоджені.

Таким чином, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва в цій частині є зміненою у порядку касаційного розгляду та не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Приписами частини 1 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Беручи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 в частині, яка залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 13.05.2015, за наслідками чого прийняти нову, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 №, № та № (в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 10 830 798,50 грн.).

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 252 та 253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 в частині, яка залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 13.05.2015.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 №, №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 06.09.2011 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 10 830 798,50 грн.

В іншій частині заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2012 у справі №2а-7496/12/2670 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.