Справа № 524/3430/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/6236/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Іваненко Я.Л., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо неповідомлення її про наявне у неї за колективним договором 2006-2009 років, право на отримання матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати для вирішення соціально-побутових проблем та в частині невиплати відповідачем їй в 2009 році вищевказаної матеріальної допомоги, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.10.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області в частині нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2009 рік в розмірі посадового окладу. Зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2009 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати.

У касаційній скарзі представник Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судом апеляційної інстанції, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Згідно з частинами третьою і четвертою статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і посад. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Відповідно до статті 33 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (в тому числі районних у містах рад та їх виконавчих комітетів), у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

В пункті 5.3 Колективного договору на 2006-2009 роки, укладеного 15.05.2006р. між Автозаводською районною радою і виконкомом м. Кременчука та профспілковим комітетом Автозаводського райвиконкому, передбачено при наявності коштів надавати матеріальну допомогу працюючим у розмірі середньомісячної заробітної плати на вирішення соціально-побутових питань.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про колективні договори і угоди" умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що відповідачем не надано до суду доказів того, що всім працівникам виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області в 2009 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб виплачувалась в розмірі посадового окладу, або наказу про встановлення розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб меншого, ніж це зазначено в колективному договорі.

При цьому відповідачем не надано належних доказів щодо відсутності коштів для виплати матеріальної допомоги у 2009 році в розмірі середньомісячної заробітної плати, як встановлено в колективному договорі, а не в розмірі посадового окладу, як було виплачено позивачу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що виплата матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань позивачу мала обов'язковий характер та повинна була проводитись у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи з того, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у виплаті спірної матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції правомірно скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Іваненко Я.Л.

Пасічник С.С.