Справа № 813/8796/14
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 876/5815/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року у справі № 813/8796/14 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся із позовом до державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області ГУ Фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12.12.2014 р. №, №, №; визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.09.2014 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача. Оскаржувані рішення були винесені на підставі акту перевірки, яким встановлено заниження позивачем валових доходів на суму 20000 грн., внаслідок чого занижено розмір податку на доходи фізичних осіб за 2014 р. на суму 3156,40 грн., заниження розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на 6940 грн.. Однак, в акті перевірки не вказано про штрафні санкції в сумі 357 грн., вказані в податковому повідомленні-рішенні №. Договір про абонентське юридичне обслуговування №01/12 від 22.06.2012 р. передбачав оплату, однак, 09.01.2014 р. між сторонами цього договору був укладений договір про врегулювання взаємних зобов'язань між сторонами і заборгованість в сумі 23400 грн. позивач зобов'язався сплатити не пізніше 30.03.3014 р.. 09.01.2014 р. позивач сплатив заборгованість в сумі 19900 грн.. Однак, ці кошти відповідач безпідставно не відніс до валових витрат.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що за результатами проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 був складений акт від 19.11.2014 р. №588/1701/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.11.2011 р. по 16.09.2014 р.», яким встановлено порушення пп. 138.1.1, п. п. 177.1., 177.2., 177.4. ПК України - заниження валових доходів за 2014 р. на 20000 грн., внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2014 р. на 3156,40 грн.; п. 1.2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний внесок на 6940 грн. за січень 2014 р.; п. 176.2 «б», п. 119.1. ПК України - неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку Ф№1ДФ за 1 кв. 2014 р.

З цих підстав були винесені податкові повідомлення-рішення від 12.12.2014 р.: № - за порушення пп. 1.2 п. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму 347 грн.; № - з податку на доходи фізичних осіб на суму 3945,60 грн., у т.ч. за основним платежем - 3156,40 грн., за штрафними санкціями - 789,1 грн.; № податку з доходів фізичних осіб щодо сплати податковими агентами із доходу платника податків - 510 грн.; а також вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.12.2014 р. на суму 6940 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зі змісту акту встановлено, що порушення відповідач вбачає у тому, що в січні 2014 р. позивач реалізував баштовий кран марки ККО-12,5-32-10-016-08-063 ТУ 24.09.644-86 АТ «Прізма Агач Ішлеме Ве Диш Тіджарет Анонім Шіркеті» за договором купівлі-продажу від 15.01.2014 р. за 20000 грн. без ПДВ, які надійшли на рахунок позивача 29.01.2014 р. Однак, цей дохід позивач не відобразив у ліквідаційній податкові декларації, поданій 23.10.2014 р. та, відповідно, не врахував цю суму при нарахуванні єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку із чим занизив цю суму на 6940 грн. При цьому, виплачуючи кошти ФОП ОСОБА_6, позивач не подав розрахунок за 1 кв. 2014 р. (при терміні 12.05.2014 р.), чим порушено п. 119.2. ПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не встановлено, яким чином отримані юридичні послуги були використані позивачем в його господарській діяльності, в якому обсязі були виконані названі роботи, у чому вони полягали, яка вигода отримана позивачем у результаті таких юридичних послуг, зокрема чи у результаті отриманих послуг збільшився дохід від господарської діяльності, оскільки з поданих позивачем документів не можливо встановити причинно-наслідковий зв'язок збільшення доходу від надання вищевказаних юридичних послуг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення позивачем 15.01.2014 р. із АТ «Прізма Агач Ішлеме Ве Диш Тіджарет Анонім Шіркеті» договору купівлі-продажу баштового крану. Позивач не заперечував факту отримання за цим договором 20000 грн. 29.01.2014 р. та не заперечував факту не включення зазначеної суми до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік. Відповідно, висновки відповідача щодо зниження розміру доходу на 20000,0 грн. відповідають матеріалам справи. Відтак, сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає додатковому врахуванню та сплаті до бюджету за 2014 року становить 3156,40 грн.

Для фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, згідно з п.11 ст.8 ЗУ „ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ, єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7 % визначеної пунктами 2 та 3 частини першої ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. З врахуванням зазначеної вище суми, заниження розміру єдиного внеску становить суму 6940 грн. за січень 2014 року, чим порушено пп.1.2 п.1 ст. 7, п.11 ст.8 ЗУ „ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ.

Відповідно до п. 177.4 ст.177 ПКУ до витрат підприємця на загальній системі оподаткування відносяться документально підтверджені витрати безпосередньо пов'язані із отриманням доходів, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з Розділом III „Податок на прибуток підприємств". Перелік витрат операційної діяльності визначено ст.138. Для віднесення витрат до складу валових, необхідно дотримання наступних умов: вони повинні бути документально підтверджені, пов'язані із господарською діяльністю підприємця, повинні бути безпосередньо пов'язані із отриманням доходів, включатися до витрат операційної діяльності відповідно до Розділу III цього Кодексу.

Позивач посилався на договір про абонентське юридичне обслуговування № 01/12 від 22.06.2012 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, на підставі якого ФОП ОСОБА_6 зобов'язувався надавати юридичні послуги за період з липня 2012 року по грудень 2013 року. Факт виконання цього договору підтверджує актами наданих послуг та частковою оплатою таких послуг. Відповідно до вказаних актів, позивачу надавались послуги з „консультування з питань реєстраторів розрахункових апаратів, реєстрації договорів із найманими працівниками в органах служби зайнятості, договорів, пов'язаних із поставкою продуктів харчування, з питань оренди транспортного засобу, для відкриття та ведення ресторанного бізнесу, аналізу судової практики та виявлених спірних питань застосування законодавства України у сфері ресторанного бізнесу, правовий аналіз та вивчення питань, пов'язаних із отриманням ліцензії для торгівлі алкогольними напоями, з питань митного оформлення та ввезення одягу в Україну, консультування з приводу сплати обов'язкових митних платежів та інше".

Згідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

У листі Державном податкової адміністрації України від 08.04.2008р. №3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою та третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» передбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на юридичні та інформаційно-консультаційні послуги.

Отже, для підтвердження включення витрат на юридичні та консультаційні послуги до складу валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», зокрема:

- документи, що підтверджують факт отримання юридичних та консультаційних послуг від іншої особи;

- документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, визначальною підставою віднесення витрат підприємства на юридичні та консультаційні послуги до складу валових витрат є факт отримання таких послуг та безпосереднє використання їх у господарській діяльності підприємства.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи не встановлено, яким чином отримані юридичні послуги були використані позивачем в його господарській діяльності, в якому обсязі були виконані названі роботи, у чому вони полягали, яка вигода отримана позивачем у результаті таких юридичних послуг, зокрема чи у результаті отриманих послуг збільшився дохід від господарської діяльності, оскільки з поданих позивачем документів не можливо встановити причинно-наслідковий зв'язок збільшення доходу від надання вищевказаних юридичних послуг.

Також у матеріалах справи відсутні докази наявності у надавача юридичних послуг відповідної юридичної освіти для надання таких різноспрямованих юридичних консультацій.

У матеріалах справи відсутні обґрунтування щодо економічної доцільності витрат на спірні послуги, а саме, докази направлення таких витрат на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, тобто на отримання прибутку в цілому, що відповідає сутності господарської діяльності.

Оскільки, як встановлено судом з матеріалів справи, фактичного здійснення господарської операції не було, подані позивачем документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Пунктом 177.10 статті 177 та пунктом 178.6 статті 178 ПКУ визначено, що фізичні особи - підприємці, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які забезпечують себе роботою самостійно зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат, форма та порядок заповнення якої затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481, на підставі якої здійснюється заповнення облікових даних Податкової декларації про, майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міндоходів від 11.12.2013 № 793. Дані, вказані в додатку 5 до розділу III Податкової декларації, повинні збігатися з даними, наведеними в розділі III Податкової декларації і, відповідно, - з даними, зазначеними у звітності з єдиного внеску (таблиця 1 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міндоходів від 09.09.2013 № 454, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 року за №11628/24160. У рядку 01 розділу II додатка 5 до розділу III Податкової декларації вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід (прибуток) (абзац третій пункт 177.2 статті 177 ПКУ).

Оскільки законодавством не передбачено подання особами, які забезпечують себе роботою самостійно, додатка 5 до розділу III Податкової декларації, але при цьому обчислення сум єдиного внеску здійснюється, зокрема, на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності), що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, то дані, наведені у рядку 06 розділу IV Податкової декларації, мають збігатися з даними, зазначеними у звітності з єдиного внеску (таблиця 3 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску до Порядку). Отже, у графі 2 таблиць 1 та 3 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є безпідставним, не обґрунтованим і не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року у справі № 813/8796/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко