Справа № 823/5348/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року справа № 823/5348/15

15 год. 15 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління національної поліції в Черкаській області про скасування наказу, поновлення на посаді та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ управління МВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року в частині приступившого до виконання службових обовязків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 06.11.2015 та звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 Г Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь- Шевченківського РВ УМВС України в Черкаській області;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Черкаській області прийняти позивача на службу в поліцію та надати рівнозначну посаду, на якій він знаходився в Корсунь- Шевченківському РВ УМВС України в Черкаській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюваним наказом його допустили до виконання службових обовязків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак ніякого рапорту про це позивач не писав, а Закон України Про Національну поліцію не передбачає обовязок позивача виходити з такої відпустки.

Позивач також зазначає, що не відмовлявся від проходження служби в поліції, підтвердженням чого є його заява від 11.11.2015 з відміткою про отримання відповідачем, згідно якої позивач просив перевести його для проходження подальшої служби в поліції. Відповідь на вказану заяву позивач станом на момент подання адміністративного позову не отримав.

Крім того, позивач стверджує, що перед звільненням відповідачі не зясували можливості подальшого використання позивача на службі, що є порушенням вимог Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області проти задоволення позовних вимог заперечило та зазначило, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відбулося у звязку з виконанням вимог Закону України Про національну поліцію та без порушень чинного законодавства, наказ про звільнення виданий належною посадовою особою в межах наданих повноважень.

Крім того, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 всі штати органів внутрішніх справ скасовані та всі посади ліквідовані, а тому всі працівники управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області були звільнені 06.11.2015.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, УМВС було враховано право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги. Зважаючи на те, що особам, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку грошове забезпечення не виплачується, позивача було визнано таким, що приступив до виконання службових обовязків та звільнено з виплатою одноразової допомоги.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Головне управління Національної поліції в Черкаській області просило в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Законом України Про Національну поліцію визначений відповідний порядок прийняття на службу в поліцію, а тому адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримала заперечення та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ згідно наказу НАВСУ № 143 о/с від 23.07.1998. Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 638 від 31.03.2015 позивач призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області.

В подальшому, наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 161 о/с від 12.06.2015 позивачеві надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 08.06.2015 по 11.05.2017.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 Г (через скорочення штатів) Положення. Підставою для прийняття такого наказу зазначено Закон України Про національну поліцію України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про національну поліцію України від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон № 580-VIII був опублікований 06.08.2015 року в газеті Голос України та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд зауважує, що в даному випадку будь-якого обовязку в УМВС України в Черкаській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки останній попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Пункти 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Отже, Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 включно. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Як свідчать матеріали справи, заява позивача про прийняття його на службу в поліцію, датована ним 07.11.2015, отримана відповідачем 11.11.2015, тобто поза встановленим пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строком.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у встановлений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строк, не виявив бажання проходити службу в поліції.

Однак суд зауважує, що приймаючи спірний наказ, управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не врахувало положень чинного законодавства, яке регулює питання обмеження на звільнення працівників.

Так, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 580-VIII не врегульовано порядку звільнення у звязку із скороченням штатів осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України, а саме статті 179 та 184.

Частинами 3, 7 статті 179 вказаного Кодексу передбачено, що за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Відповідно до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням. Обовязкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

При цьому суд вважає, що вказана норма згідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України повинна застосовуватися також і до батька дитини, якщо він перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Пряма заборона на звільнення перелічених працівників протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення. Вони мають субєктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства) і питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не може ставитися взагалі. Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обовязковим працевлаштуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з посади дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому позивач працевлаштований не був.

Також суд зауважує, що спірним наказом визначено позивача приступившим до виконання службових обовязків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Разом з тим, чинним законодавством не передбачено можливості роботодавця самостійно вирішувати питання щодо виходу працівника з вказаної відпустки.

Отже, в даному випадку суд вважає, що наказ управління УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 Г (через скорочення штатів) є протиправним.

Разом з тим, однією з позовних вимог позивача є його поновлення на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області. Вказану вимогу суд розглядає в контексті положень ст. 49-2 та ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України, і зазначає, що в даному випадку важливим є встановлення власника та роботодавця, який зобовязаний та має можливість працевлаштувати незаконно звільненого позивача.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730, ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ (додаток 2), зокрема, як управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, так і всі районні відділи вказаного управління, та створені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції (додаток 1), зокрема, Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Станом на час розгляду справи управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Корсунь-Шевченківський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області не ліквідовані, а перебувають в стані припинення з 06.11.2015.

Разом з тим, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 Про організаційно-штатні питання штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України визнано такими, що втратили чинність, в тому числі скасовані всі штати та скорочені всі посади органів внутрішніх справ Черкаської області.

Таким чином, суд зазначає про неможливість поновлення позивача на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського районного відділу УМВС України в Черкаській області у звязку із скороченням цієї посади, а тому в задоволенні вказаної вимоги позивачеві слід відмовити.

Позовну вимогу про зобовязання Головного управління Національної поліції в Черкаській області прийняти позивача на службу до поліції на рівнозначну посаду на якій він знаходився в Корсунь-Шевченківський районному відділі управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, суд вирішує з урахуванням вимог пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII та зазначає про неможливість її задоволення з огляду на те, що позивач у встановлений цим пунктом строк не виявив бажання проходити службу в поліції, працевлаштування позивача в органи Національної поліції в Черкаській області у встановленому законом порядку не відбулося, а тому позивач не вправі вимагати прийняття його на службу на рівнозначну посаду.

За таких обставин, враховуючи вимоги статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що для захисту порушених прав позивача слід визнати протиправним та скасувати оспорюваний наказ та зобовязати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вирішити питання щодо обовязкового працевлаштування позивача, у звязку з чим позов належить задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року в частині приступившого до виконання службових обовязків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 06.11.2015 та звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 Г Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Зобовязати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вирішити питання щодо обовязкового працевлаштування ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 15.02.2016.