Справа № 820/260/15
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/12340/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 820/260/15 за поданням Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-ЛЛС" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - ДПІ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-ЛЛС" (далі - ТОВ "ВІК-ЛЛС"), який накладено рішенням ДПІ від 14 січня 2014 року №221/10/20-30-22-03-21.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, провадження у справі закрито.

В касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) начальником ДПІ області було видано Наказ від 13 січня 2015 року №21 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача по взаємовідносинам з ТОВ "ТБ "ІМПЕРАТИВ" за вересень 2014 року, ТОВ "ДІСПОЛ" за липень 2014 року, ТОВ "АРАБУС" за липень та серпень 2014 року (далі - Наказ), а також видано направлення на перевірку від 13 січня 2015 року №38.

14 січня 2015 року посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за податковою адресою ТОВ "ВІК-ЛЛС", а саме: 61166, Харківська область, Дзержинський район, пр-т.Леніна, буд.25, кв.408 та ознайомлено директора підприємства Ратнера М.М. з Наказом.

При цьому, перевіряючих до проведення перевірки допущено не було, що підтверджується особистим підписом директора.

У зв'язку з недопуском до перевірки посадовими особами ДПІ складено акт про недопуск посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВІК-ЛЛС" від 14 січня 2015 року №139/20-30-22-03/39229628 та прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна останнього від 14 січня 2015 року.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Підпунктами 16.1.13, 16.1.19 пункту 16.1 статті 16, підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) встановлено, що компетенція контролюючих органів та обов'язок платників податків є необхідними умовами для забезпечення виконання приписів частини першої статті 67 Конституції України, згідно з якою кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

За приписами абзацу 1 пункту 94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право (пункт 2 частини п'ятої статті 183-3 КАС України).

Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що предметом подання є підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "ВІК-ЛЛС", застосованого начальником ДПІ на підставі пункту 94.2 статті 94 ПК України, у зв'язку з недопуском до проведення перевірки фахівців податкового органу на підставі Наказу 13 січня 2015 року №21.

При цьому, судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що між сторонами виник спір про право, що виключає можливість судового провадження в порядку статті 183-3 КАС України.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "ВІК-ЛЛС" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ про скасування Наказу від 13 січня 2015 року №21. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/279/15 провадження за вказаним позовом відкрито.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що у спірних правовідносинах вбачається спір про право, тобто предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, а саме платник податків заперечує не лише накладення адміністративного арешту, а й законність проведення перевірки взагалі.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 820/260/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.П. Зайцев

О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній