Справа № П/811/33/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Справа №П/811/33/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Прокуратури Кіровоградської області

про скасування наказу, поновлення на посаді, зарахування до стажу роботи в органах прокуратури періоду вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобовязання відшкодувати моральну шкоду,

за участю:

секретаря судового засідання Дмитрієвої А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Прокуратури Кіровоградської області про:

- скасування наказу прокурора Кіровоградської області №793к від 14 грудня 2015 р. та поновити на роботі на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури;

- зарахування до стажу роботи в органах прокуратури періоду вимушеного прогулу починаючи з 14 грудня 2015 року та по час вирішення спору;

- стягнення з прокуратури Кіровоградської області заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14 грудня 2015 року та по час вирішення спору;

- зобовязання прокуратури Кіровоградської області відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Позивач вважає звільнення безпідставним, оскільки його звільнено у звязку із скороченням штату, у той час як скорочення не відбулося, а відбулася реорганізація. При цьому у попередженні про звільнення від 30.09.2015 р. вказано, що звільнення проходить у звязку з ліквідацією, однак відповідно до наказу Генерального прокурора України №83ш від 23.09.2015 р. проведено реорганізацію органів прокуратури. Також позивач зазначає, що наказ про звільнення видано неповноважною особою та за відсутності подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Позивач наголошує на тому, що наказ Генерального прокурора України №98 від 20.07.2015 р. «Про затвердження Порядків проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах» згідно з базою реєстрації Міністерства юстиції України не зареєстрований, у звязку з чим не набрав законної сили, а тестування неможливо враховувати при звільненні прокурорів. Водночас, відповідний наказ, на думку позивача, прийнятий у порушення п.3 ч.1 ст.42 КЗпП України.

Окрім того, позивач вказує, що йому, як молодому спеціалісту державою гарантовано пільги на збереження робочого місця та переведення першочергово на посаду прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 15.02.2016 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 22.02.2016 р., про що повідомлено сторонам під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.4 ст.167 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.09.2014 р. призначений на посаду прокурора прокуратури м. Кіровограда з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших примусових заходів та 22.10.2015 р. переведений на посаду прокурора прокуратури м. Кіровограда (а.с.20).

Наказом прокурора Кіровоградської області №793к від 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури м. Кіровограда з 14 грудня 2015 року у звязку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України та п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.46).

Згідно з п.2 ч.2 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII особами, які в установленому цим Законом порядку приймають рішення про звільнення прокурора з посади, є: керівник регіональної прокуратури щодо прокурорів відповідної регіональної прокуратури та прокурорів місцевих прокуратур, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про прокуратуру» регіональну прокуратуру очолює керівник регіональної прокуратури прокурор області, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, який має першого заступника та не більше трьох заступників.

Таким чином, наказ про звільнення позивача виданий особою, яка уповноважена на прийняття рішення про звільнення відповідного прокурора.

Окрім того, суд вважає, що посилання позивача як на підставу для скасування оскаржуваного наказу на відсутність подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів є безпідставним, оскільки відповідно до пп.1 п.51 розділу ХІІІ. Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» цього Закону прокурори призначаються на посади та звільняються з посад, у тому числі адміністративних, без рекомендації Ради прокурорів України чи подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів уповноваженими приймати такі рішення особами.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону. При цьому з огляду на Додаток до Закону України «Про прокуратуру», чинний з 15 грудня 2015 року, у Кіровоградській області діє, зокрема, Кіровоградська місцева прокуратура юрисдикція якої поширюється на місто Кіровоград та Кіровоградський район.

Наказом Генерального прокурора України №83ш від 23.09.2015 р. у звязку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Кіровоградської області, зокрема, виключено штатний розпис Прокуратури м. Кіровограда та Прокуратури Кіровоградського району, а також включено штатний розпис Кіровоградської місцевої прокуратури 51,5 одиниць, у тому числі 40 одиниць прокурорів (а.с.28-31).

Суд враховує, що пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Аналогічна норма визначена Законом України «Про прокуратуру». Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Як встановлено судом, штатна чисельність прокурорів і старших прокурорів Прокуратури м. Кіровограда становила 42 особи (а.с.65, 83-86), Прокуратури Кіровоградського району 10 осіб (а.с.64, 81-82).

Тобто внаслідок проведеної реорганізації при створенні Кіровоградської місцевої прокуратури відбулося скорочення штатної чисельності прокурорів на 12 осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні правові підстави для звільнення позивача внаслідок скороченням штату.

Разом з тим, суд враховує, що звільняючи працівника на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України роботодавець зобовязаний дотриматися норм законодавства, які регулюють вивільнення працівника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 04.03.2014 р. у справі №21-8а14, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, у тому числі, чи прийняті вони з метою, з якою це повноваження надано.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Представником відповідача надано суду довідку Прокуратури Кіровоградської області від 15.02.2016 р. №11-108вих-16 відповідно до змісту якої встановлено, що згідно з штатним розписом прокуратури Кіровоградської області вакантні прокурорсько-слідчі посади відсутні.

Отже, у відповідача не було можливості переведення позивача на іншу роботу внаслідок відсутності вакансій та в силу абз.«в» пп.1 п.51 розділу ХІІІ. Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

За таких умов, розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України допускається без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Відповідно до ч.1 ст.49 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що 30.09.2015 р. ОСОБА_1 письмово попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у звязку з ліквідацією органу прокуратури у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року (а.с.48).

Водночас зазначення у попередженні про звільнення, що таке звільнення відбувається у звязку з ліквідацією органу прокуратури, а не внаслідок реорганізації, жодним чином не порушує прав позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Прокуратурою Кіровоградської області при звільненні ОСОБА_1 дотримано вимог ч.1 ст.49 КЗпП України.

Водночас абзацом «в» підпункту 1 пункту 51 розділу ХІІІ. Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» визначено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, за умови успішного проходження ними тестування.

Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Так, наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 р. №98 затверджено Порядок проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах.

Зокрема, пунктом 1.4 зазначеного Порядку визначено, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

З огляд на рейтинговий список Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області судом встановлено, що ОСОБА_1 неуспішно пройшов тестування, зайнявши 51 місце у рейтингу (а.с.49-50).

У судовому засіданні позивач вказував на неможливість врахування результатів тестування, так як наказ Генерального прокурора України від 20.07.2015 р. №98 не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, у звязку з чим не набрав законної сили.

Відповідно до п.1.3 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 р. №34/5 державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї (далі Конвенція), міжнародним договорам України, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

В силу п.1.1 Інструкції про порядок та умови одержання інформації з інформаційного фонду Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26.06.2002 р. №57/5 Єдиний державний реєстр нормативно-правових актів це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання актів законодавства, яка складається з еталонного, страхового, робочого, інформаційного фондів та окремого розділу.

Таким чином, пошукова база розміщена на сайті Міністерства юстиції України не є Єдиним державним реєстром нормативно-правових актів, а тому відсутність у відповідній пошуковій базі інформації щодо реєстрації наказу Генерального прокурора України від 20.07.2015 р. №98 не свідчить про не реєстрацію такого наказу у Міністерстві юстиції України.

Згідно з п.5.2 вказаного Порядку після занесення нормативно-правового акта до Державного реєстру на оригіналі цього акта та копії (першій сторінці розпорядчого документа та затвердженого ним нормативно-правового акта) проставляється штамп з написом, зразок якого наведений у додатку 1 до Положення.

Відповідачем до суду надано завірену копію наказу Генерального прокурора України від 20.07.2015 р. №98, яка містить штамп з написом про реєстрацію в Міністерстві юстиції України 31.07.2015 р. за №928/27373.

Зважаючи на викладене вищевказані посилання позивача є необґрунтованими.

Також у судовому засіданні позивач наголошував на наявність у нього переважного права щодо залишення на роботі, оскільки він є молодим спеціалістом.

Згідно з ч.2 ст.197 КЗпП України молодим спеціалістам випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, пунктом 26 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 р. №992 звільнення молодого фахівця з ініціативи замовника до закінчення терміну угоди дозволяється у випадках, передбачених статтею 40 Кодексу законів про працю України.

За таких умов, та обставина, що позивач є молодим спеціалістом не може бути розцінена як переважне право для залишення на посаді та не є перешкодою для звільнення такої особи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Судом не встановлено також наявність інших підстав визначених ст.42 КЗпП України, які б обумовлювали переважне право ОСОБА_1 для залишення на посаді.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування наказу прокурора Кіровоградської області №793к від 14 грудня 2015 р. та поновити на роботі на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури задоволенню не підлягають.

Інші позовні вимоги щодо зарахування до стажу роботи в органах прокуратури періоду вимушеного прогулу починаючи з 14 грудня 2015 року та по час вирішення спору; стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14 грудня 2015 року та по час вирішення спору та зобовязання прокуратури Кіровоградської області відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. є похідними від позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, а тому, враховуючи, що у задоволенні таких позовних вимог позивачу відмовлено, похідні позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Дата складення постанови у повному обсязі 16 лютого 2016 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3