Справа № 808/4185/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/21677/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015р. у справі № 808/4185/14 за позовом ФОП ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці про скасування рішень та стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 26.12.2013р. № 112050000/2013/001048/4 та від 30.12.2013р. № 112050000/2013/001055/2;

- стягнути з Державного бюджету України на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4 надмірно сплачену за митними деклараціями № 112050000/2013/035553 від 26.12.2013 та № 11205000/2013/036010 від 31.12.2013 суму податку на додану вартість в розмірі 95 979,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015р., позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 26.12.2013 №112050000/2013/001048/4 та від 30.12.2013 № 112050000/2013/001055/2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015р. надійшла касаційна скарга Запорізької митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.10.2012р. між позивачем (покупець) та компанією RACHANA SEEDS INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія, продавець) укладено контракт №15, згідно з яким продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар походженням з Індії «арахіс сирий у ядрах».

На виконання зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію № 7 від 30.09.2013р., якою визначили поставку арахісу бланшированого в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2012 року в кількості 38 тн. за ціною 1390 дол.США за тону. Загальна вартість товару за специфікацією складає 52820 дол.США на умовах 100% документарного інкасо.

25.12.2013р. до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці позивачем було подано для оформлення електронну митну декларацію № 112050000/2013/035365 на товар - арахіс бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2012 року в кількості 38 тн. за ціною 1390 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту. На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 №112/2012/0000126; СMR 153999 від 23.12.2013; коносамент від 28.11.2013 № ZIMURQL6003912; платіжне доручення №037 від 05.12.2013; бухгалтерська виписка 132 від 12.12.2013; інвойс RSIPL/074/13-14; пакувальний лист б/н від 15.11.2013; зовнішньоекономічний контракт № 15 від 22.10.2012; специфікація № 7 від 30.09.2013; довідка про декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами № 158 від 03.10.2013; фітосанітарний сертифікат від 22.11.2013 №52РС166858; сертифікат про походження товару №26514 від 21.11.2013; сертифікат якості б/н від 29.11.2013, заява імпортера №133 від 12.12.2013, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від 11.12.2013 №270 та дозволи різних видів супутнього контролю.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку про те, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: 1) згідно з п. 2 умов специфікації № 7 від 30.09.2013 до контракту №15 від 15.10.2012 підприємство-продавець повинно надати коносамент з відміткою «фрахт оплачено», але на поданому до митного оформлення коносаменті така відмітка відсутня; 2) згідно з п. 2.4. контракту №15 від 15.10.2012 продавець повинен надати фумігаційний сертифікат, але зазначений документ до митного оформлення не наданий.

У відповідності до ст. 53 МК України, 25.12.2013 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

26.12.2013 декларантом додатково надано: коносамент від 28.11.2013 № ZIMURQL6003912 з перекладом; фумігаційний сертифікат CF/VRL/072/2013-14 від 21.11.2013; прайс-лист виробника товару за вересень 2013 року; митна декларація країни відправлення № 8484777 від 18.11.2013 завірена печаткою постачальника товару; звіт про незалежну експертну оцінку № 316 від 13.12.2013, а також письмові роз'яснення.

26.12.2013 в оформлені МД № 112050000/2013/035365 від 25.12.2013 було відмовлено та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно з вимогами ст. 59 МК України № 112050000/2013/001048/4. Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2013/035553 від 26.12.2013 року.

Крім того, на виконання зазначеного контракту, його сторони уклали Специфікацію № 8 від 30.09.2013, якою визначили поставку арахісу сирого в ядрах розміром 50/60 сорту Java, врожаю 2013 року в кількості 76 тн. за ціною 1200 дол.США за тону. Поставка здійснювалась на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 91 200 дол.США на умовах 100% документарного інкасо.

30.12.2013 до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці позивачем була подана для оформлення електронна митна декларація № 112050000/2013/035943 на товар - арахіс сирий у ядрах розміром 50/60 сорту Java, врожаю 2013 року в кількості 76 тн. за ціною 1200 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту. На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 №112/2012/0000126; СMR 276202 та 276203 від 27.12.2013; коносамент від 30.11.2013 №MSCUI3756070; платіжне доручення №038 від 19.12.2013; бухгалтерська виписка 143 від 24.12.2013; інвойс RSIPL/079/13-14; пакувальний лист б/н від 24.11.2013; зовнішньоекономічний контракт №15 від 22.10.2012; специфікація №8 від 30.09.2013; довідка про декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами №158 від 03.10.2013; фітосанітарний сертифікат від 22.11.2013 №52РС167305; сертифікат про походження товару №28345 від 04.12.2013; сертифікат якості б/н від 25.11.2013, заява імпортера №144 від 24.12.2013, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежем від 30.12.2013 №292 та дозволи різних видів супутнього контролю.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: 1) згідно п. 2 умов специфікації № 8 від 30.09.2013 до контракту № 15 від 15.10.2012 підприємство-продавець повинно надати коносамент з відміткою «фрахт оплачено», але на поданому до митного оформлення коносаменті така відмітка відсутня; 2) згідно з п. 2.4. контракту № 15 від 15.10.2012 продавець повинен надати фумігаційний сертифікат, але зазначений документ до митного оформлення не наданий.

У відповідності до ст. 53 МК України, 30.12.2013 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

30.12.2013р. декларантом додатково надано: коносамент від 30.11.2013 № MSCUI3756070 з перекладом; фумігаційний сертифікат CF/VRL/077/2013-14 від 27.11.2013; прас-лист виробника товару за вересень 2013 року; митна декларація країни відправлення № 611108 від 25.11.2013 завірена печаткою постачальника товару; звіт про незалежну експертну оцінку № 326 від 22.12.2013, а також письмові роз'яснення.

30.12.2013 в оформлені МД № 112050000/2013/035943 від 30.12.2013 було відмовлено та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно з вимогами ст. 59 МК України № 112050000/2013/001055/2. Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2013/036010 від 31.12.2013 року.

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся з даним позовом.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішення та картки відмови, суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод № 6 визначення митної вартості товару. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, було те, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності, про що зазначено у повідомленнях відповідача №88145 від 25.12.2013 та №89341 від 30.12.2013 року які містять вимогу про надання додаткових документів.

В якості підстави таких вимог у повідомленні відповідача №88145 від 25.12.2013 зазначено, що: 1) згідно з п. 2 умов специфікації № 7 від 30.09.2013 до контракту №15 від 15.10.2012 підприємство-продавець повинно надати коносамент з відміткою «фрахт оплачено», але на поданому до митного оформлення коносаменті така відмітка відсутня; 2) згідно з п. 2.4. контракту №15 від 15.10.2012 продавець повинен надати фумігаційний сертифікат, але зазначений документ до митного оформлення не наданий.

В якості підстави таких вимог у повідомленні відповідача №89341 від 30.12.2013 року зазначено, що: 1) згідно п. 2 умов специфікації № 8 від 30.09.2013 до контракту № 15 від 15.10.2012 підприємство-продавець повинно надати коносамент з відміткою «фрахт оплачено», але на поданому до митного оформлення коносаменті така відмітка відсутня; 2) згідно з п. 2.4. контракту № 15 від 15.10.2012 продавець повинен надати фумігаційний сертифікат, але зазначений документ до митного оформлення не наданий.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечувалась сторонами у справі, у спірних поставках декларантом до основного пакету документів, визначеного ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, додавались коносаменти від 28.11.2013 № ZIMURQL6003912 та від 30.11.2013 року № MSCUI3756070. На вказаних коносаментах міститься відмітка «FREIGHT PREPAID», тобто «фрахт оплачено попередньо». Крім того, на вимогу митниці декларантом було подано коносаменти з перекладом де також було зазначено, що «фрахт оплачено попередньо».

Отже, співробітниками митниці неправомірно висунуто претензії до декларанта щодо відсутності відмітки про оплату фрахта на коносаментах.

Також суди попередніх інстанцій, враховуючи положення частини 2 ст. 53 Митного Кодексу України щодо вичерпного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність вимог відповідача-1 щодо надання фумігаційного сертифікату, оскільки цей документ відсутній у вказаному переліку.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: