Справа № 457/808/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м.Київ К/800/3249/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Трускавецької міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Трускавецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт», про визнання нечинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Трускавецької міської ради, в якому просила визнати нечинним та скасувати п.3 рішення двадцять четвертої позачергової сесії шостого демократичного скликання Трускавецької міської ради від 27 грудня 2012 року №439 «Про розгляд Подання прокурора міста Трускавця від 05 грудня 2012 року №2474вих-12 про усунення порушень вимог земельного законодавства»; зобов'язати відповідача розглянути питання про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0460 га по АДРЕСА_1 для надання у користування на умовах оренди із зміною цільового призначення (для обслуговування нежитлової будівлі) за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, з перевищенням повноважень, передбачених ст.118 Земельного кодексу України, порушенням ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування». Вказувала, що нею дотримані всі вимоги, передбачені ст.123 Земельного кодексу України, щодо порядку звернення з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової споруди, змісту такого клопотанням, а також необхідних документів та матеріалів, які повинні бути додані до нього.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 23 липня 2013 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт».

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із правомірності оскаржуваного рішення, яке прийняте міською радою відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», в межах своєї компетенції, відповідно до вимог діючого законодавства, обґрунтовано та не порушуючи прав, свобод чи інтересів позивача.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2; постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2013 року скасовано; прийнято нову, якою позов задоволено частково; визнано нечинним та скасовано п.3 рішення двадцять четвертої позачергової сесії шостого демократичного скликання Трускавецької міської ради від 27 грудня 2012 року №439 «Про розгляд Подання прокурора міста Трускавця від 05 грудня 2012 року №2474вих-12 про усунення порушень вимог земельного законодавства»; в решті вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог мотивоване прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення всупереч вимогам ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Трускавецька міська рада звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2013 року залишити в силі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 2009 року набула у власність від ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою м.Трускавець вул.Суховоля,33 «а».

ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» на праві постійного користування, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛВ № 002780 від 30 листопада 1998 року, належить земельна ділянка площею 1,0945 га на вул.Суховоля,33, на якій розміщено декілька об'єктів нерухомості.

18 травня 2012 року ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» дало згоду на вилучення 0,0460 га земельної ділянки, з подальшим переданням її ОСОБА_2, яка була вилучена і передана позивачу для обслуговування будівлі ресторанного господарства по АДРЕСА_1.

Рішенням Трускавецької міської ради від 02 жовтня 2012 року №401 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою, технічних документацій із землеустрою» надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0325 га по АДРЕСА_1 для надання у користування на умовах оренди (для обслуговування нежитлової будівлі (із земель оздоровчого призначення) за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ЗАТ «Трускавецькурорт»; запропоновано гр.ОСОБА_2 звернутися до Трускавецької міської ради щодо укладення договору сервітутного землекористування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0135 га по АДРЕСА_1.

Рішенням XXIV позачергової сесії шостого демократичного скликання Трускавецької міської ради від 27 грудня 2012 року №439 «Про розгляд Подання прокурора міста Трускавця від 05 грудня 2012 року №2474вих-12 про усунення порушень вимог земельного законодавства» внесено зміни у п.2 рішення Трускавецької міської ради від 02 жовтня 2012 року №401 та викладено його у наступній редакції: «п.2 У зв'язку із набуттям права власності на об'єкт нерухомого майна та відмови ЗАТ «Трускавецькурорт» від частини земельної ділянки площею 0,0460 га надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,0325 га по АДРЕСА_1 для надання у користування на умовах оренди із зміною цільового призначення (для обслуговування нежитлової будівлі (із земель оздоровчого призначення) за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ЗАТ «Трускавецькурорт».

Відповідно до п.п.«а», «б» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.3 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу. У разі якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Якщо земельна ділянка надається у користування Кабінетом Міністрів України, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які розглядають його і в місячний строк подають зазначений проект із своїми пропозиціями до Кабінету Міністрів України. Якщо земельна ділянка надається у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яка розглядає його і в місячний строк подає зазначений проект із своїми пропозиціями до Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З урахуванням вищенаведених положень закону та встановлених судами обставин щодо набуття ОСОБА_2 права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 та відповідного виникнення у неї права користування земельної ділянкою для обслуговування вказаної будівлі, подання ЗАТ «Трускавецькурорт» заяви на вилучення із його постійного користування частини земельної ділянки площею 0,0460 га з подальшим переданням її ОСОБА_2, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо неправомірності оскаржуваного рішення відповідача відносно обмеження розміру земельної ділянки, щодо якої буде виготовлятися проект землеустрою з її відведення для передачі в оренду позивачу, оскільки конкретний розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування будівлі, умови, обсяг користування, статус земельної ділянки, підлягає визначення саме при розробленні проекту відведення, який підлягає затвердженню місцевою радою за відсутності передбачених законом підстав відмови у затвердженні такого проекту.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, яким керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Рішення Трускавецької міської ради від 27 грудня 2012 року №439 в оскаржуваній частині вищенаведеним вимогам не відповідає, що є підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання його нечинним та скасування.

Виходячи з визначених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судових рішень, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі та позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а також закріплених ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін у разі, якщо суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, у судової колегії відсутні підстави для спростування встановлених судом апеляційної інстанцій обставин справи, тоді як доводи касаційної інстанції не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При перегляді справи колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 19 січня 2016 року щодо належності справ даної категорії до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Трускавецької міської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді