Справа № 2-а-119/2010
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2010-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-119/2010р.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2010 року

Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до У ДАІ УМВС України в Житомирській області та інспектора ДПС роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 по справі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду, з цією позовною заявою в порядку адміністративного судочинства України, посилаючись на те, що постановою серії АМ № 136378 від 16 травня 2010 року інспектора ДПС роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 він був визнаним винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Посадова особа вважає що 16 травня 2010 року о 07 год. 15 хв. на 129 км автодороги Київ-Чоп позивач керував автомобілем НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год.» в поєднанні з дорожнім знаком 1.37 «Дорожні роботи», рухався зі швидкістю 77 км/год., тобто позивач ніби то перевищив встановлену швидкість руху на 27 км/год. тому на думку інспектора ДАІ, він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КПАП України. З даною постановою позивач не згоден, вважає, що вона є незаконною, підлягає скасуванню. Позивач вважає, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст. 268 КПАП України. Посадовець не розяснив позивачеві його прав, передбачених ст. 268 КПАП України, тому він не знав, що має право скористатися допомогою адвоката при розгляді даної справі, що має право надати докази, що має можливість ознайомитись з матеріалами справи перед її розглядом. Не знаючи своїх прав, позивач не зміг захиститись від обвинувачення, не зміг надати відповідні документи для правильного вирішення даної справи.

Посадовою особою складався протокол про вчинення даного адмінправопорушення. позивач поставив в даному протоколі свій підпис про отримання протоколу, але в своїх поясненнях до проколу вказав, що в звязку поганими погодними умовами (йшов дощ), не побачив дорожній знак, швидкість руху не перевищував. Позивач не визнає свою вину в тому що 16 травня 2010 року о 07 год. 15 хв. на 129 км автодороги Київ-Чоп позивач керував автомобілем НОМЕР_2 в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год.» в поєднанні з дорожнім знаком 1.37 «Дорожні роботи», рухався зі швидкістю 77 км/год., тобто позивач ніби то перевищив встановлену швидкість руху на 27 км/год. тому на думку інспектора ДАІ, він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КПАП України. Заперечує проти висновку інспектора, що в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КПАП України. Працівник ДАІ зафіксував швидкість без свідків. В салоні автомобіля позивача були пасажири, які можуть дати свідчення, однак працівник ДАІ відмовився занести до протоколу пасажирів позивача в якості свідків. В позивача є сумніви в правильності показань приладу для вимірювання швидкості. Позивач вважає, що дії інспектора ДПС були протиправними, а постанова серії АМ № 136378 від 16.05.2010 року винесена незаконно та підлягає скасуванню з наступних підстав:

16.05.2010 року позивач з дружиною та донькою, о 1-й годині ночі виїхав на відпочинок до Західної України. За м. Житомир погода погіршилася, почалася злива, дорога погано проглядалася. О 7 год. 15 хв. проїжджаючи в умовах поганої видимості, трасою Київ-Чоп на автомобілі ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_3, зі швидкістю 55-60 км/год., позивача зупинив працівник ВДА1, попросив предявити документи та пройти за ним в машину. Позивач навіть не зрозумів чому його зупинили, так як із-за сильної зливи та великого скупчення фур він не помітив ніяких забороняючи знаків. Коли він сів в машину йому сказали, що там десь за фурою є знак обмеження швидкості руху і попросили написати пояснення, і підписати протокол. Позивач був виснажений (так як всю ніч їхав за кермом) і не зовсім адекватно реагував на пояснення працівників ДПС, тому і погодився підписати протокол. Коли він вже відїхав на чималу відстань, уважно прочитав протокол і здивувався, що йому написали швидкість 77 км/год., хоча говорили про 57 км/год.

31 травня 2010 року, позивач приїхав з відпочинку, але термін оскарження постанови вже минув. Так як він фізично не міг оскаржити постанову у 10-денний термін, сподівається що суд прийме до уваги його відсутність за місцем проживання у цей термін.

За таких обставин позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а постанова серії АМ № 136378 від 16 травня 2010 року інспектора роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просить поновити пропущений з поважних причин строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення та визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не зявився, про поважні причини неявки в суд не повідомив, своєчасно та в установленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи в суді.

Представник ВДАЇ УМВС України в Житомирській області, в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки в суд не повідомив, своєчасно та в установленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи в суді.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що перебувала в машині в момент, коли працівником міліції була зупинена машина. Будь-яких порушень правил дорожнього руху її чоловік не допустив. Встановлену швидкість руху не перевищував. Вона може стверджувати про те, що позивач рухався зів швидкістю від 55 до 60 км на годину.

Суд, вислухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, за наступних підстав. По справі встановлено, що постановою серії АМ № 136378 від 16 травня 2010 року інспектора ДПС роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 він був визнаним винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Позивач в протоколі про адмінправопорушення поставив свій підпис. Позивачеві була вручена копія постанови про накладення адмінстягнення і розяснено його право на оскарження, чим і скористувався позивач, звернувшись до суду, але при цьому пропустив з поважних причин встановлений законом 10-денний строк. Тому суд вважає, що встановлений законом 10-денний строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення пропущений позивачем з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлено, що справи за адміністративні правопорушення, в тому числі й порушення правил дорожнього руху, передбачені частинами 1 і 2 ст. 122 КпАП, мають право розглядати працівники ДАІ МВС України, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач у судові засідання не з'явився і не надав доказів, які підтверджують правомірність винесеної постанови та будь-яких інших даних по приладу, «Беркут» № 0511020, яким здійснювалось вимірювання швидкості. Покази свідка, допитаного в судовому засіданні, не спростовують доводів позивача.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення і цей протокол є додатком до постанови у справі про адмінправопорушення. Справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.ст. 121-126 КпАП України можуть розглядатися не тільки за місцем їх вчинення, а також і за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Таким чином, враховуючи все вищевикладене в позові, враховуючи пояснення позивача та свідка в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що було дійсно позивачем скоєно порушення ПДР, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення були порушені права позивача, він мав право скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, в тому числі й послугами адвоката, не було зясовано ні обставин, що помякшують чи обтяжують стягнення, ні всіх даних про особу та інших обставин, в протоколі позивач не вказав свідків даного правопорушення, але при винесенні постанови з нею не згоден і оспорив її.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача не були зібрані всі необхідні матеріали; не роз'яснено права позивачу, в тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката та інших фахівців в галузі права; права на захист; не з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, щопом'якшують та обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст. ст. 268, 278 - 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Але при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме: не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об'єктивно досліджені та враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова винесена на підставі і у порядку, визначеному законом, але необгрунтовано, а тому позов підлягає задоволенню частково, так як суд приходить до висновку, що постанова винесена в межах повноважень.

За таких обставин, аналізуючи в сукупності вищенаведене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, тому приходить до висновку, що скоєне позивачем правопорушення є незначним, скоєне вперше, від правопорушення не настало тяжких наслідків, скоєно не навмисно, позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильскої катастрофи, кат. 4, тому провадження в справі слід закрити по малозначності, обмежитись, щодо порушника (позивача) усним зауваженням.

Звільнити сторони від сплати державного мита відповідно законодавства, витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 14і, 22, 33, 122 ч. 1, 268, 278 - 280, 289, 293 КУпАП, ст. ст. З, 6, 18 ч.2, 87, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС України в Житомирській області та інспектора ДПС роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 по справі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк як пропущений з поважних причин на оскарження постанови про адміністративне правопорушення

Скасувати постанову серії АМ №136378 від 16 травня 2010 року інспектора роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень відносно ОСОБА_1 та змінити захід стягнення, на підставі ст. 22 КУпАП в силу малозначності діяння звільнити його від стягнення, обмежившись усним зауваженням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звільнити сторони від сплати державного мита відповідно законодавства, витрати віднести за рахунок держави.

Копію постанови направити сторонам до відому.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Корюківський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів заяви про апеляційне оскарження та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги з дня отримання постанови в повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя: Корх О.І.