Справа № 736/1357/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 736/1357/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Корх О.І. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року, позивач звернувся до Корюківського районного суду Чернігівської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Свої вимоги аргументує тим, що 07 жовтня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області отримало постанову головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 01.10.2015 року про стягнення з Управління виконавчого збору. Вважають дану постанову незаконною, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №40784561 від 14.11.2013 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-50/2011 виданого 08.06.2011 року отримали 25.06.2015 року, і Управлінню було надано семиденний строк для добровільного виконання. 12 липня 2011 року був зроблений перерахунок пенсії за період з 13.09.2010 року. За період з 13.09.2010 по 30.06.2011 нараховані кошти були виплачені в липні 2011. Починаючи з 01.07.2011 кошти нараховувались та виплачувались відповідно до постанови суду.

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Скасувано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про стягнення виконавчого збору з Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області в розмірі 2040,00 грн. за невиконання виконавчого листа Корюківського районного суду №2-а-50/11 від 11.10.2011 року про зобов'язання Управління зробити перерахунок ОСОБА_2 основної державної пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.49, 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що постановою Корюківського районного суду від 11.01.2015 року по справі №2-а-50/11 зобов'язано Управління зробити перерахунок ОСОБА_2 основної державної пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.49, 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року залишено без змін постанову Корюківського районного суду.

При накладенні штрафу не враховано те, що ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 №3491-VI передбачено, що у 2011 році норми і положення ст.ст.50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 від 06.07.2011 року (постанова набрала чинності з 22.07.2011 року) встановлено розміри основної та додаткової пенсії для осіб, які мають І категорію.

З 01.11.2011 року пенсійну справу ОСОБА_2 приведено у відповідність до вищевказаних нормативних актів.

Правильність підходу визначення кінцевої дати перерахунку (01.11.2011) за рішенням суду, яким зобов'язано зробити перерахунок без зазначення кінцевої дати підтверджено Європейським судом з прав людини. А саме ухвалою Європейського суду з прав людини 03.06.2014 року за заявою «ОСОБА_3 проти України» визнано неприйнятною заяву, зумовлену зменшенням після 1 листопада 2011 року пенсії у розмірі, встановленому рішенням суду від 19 січня 2010 року, як явно не обґрунтовану відповідно до підпункту «а» пункту 3 та пункту 4 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, зазначено, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (рішення у справах «Аррас та інші проти Італії», заява № 17972/07, п.42 від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії», заява № 75470/01, п.26 від 13 квітня 2006 року).

Таким чином, подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявника, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявника.

ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є майже ключовим у питанні застосування та виконання. Так, застосування судами Конвенції та практики Суду визначено ст.17, за якою Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права; а виконання Рішення - ст2, за ч.1 якої Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, ЗУ «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом (ч.2 ст.2 Закону).

Отже, Законом встановлена імперативна норма щодо застосування Конвенції, і рішення Європейського суду є обов'язковим для виконання Україною.

Враховуючи вищевикладене Управління правомірно обмежило перерахунок ОСОБА_2 датою 01.11.2011.

Незважаючи на відсутність об'єктивної вини, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Данілевським О.М., винесена постанова про стягнення з Управління виконавчого збору. Тому просить скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області про стягнення виконавчого збору з Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області в розмірі 2040,00 грн. за невиконання виконавчого листа Корюківського районного суду №2-а-50/11 від 11.01.2011 року про зобов'язання Управління зробити перерахунок ОСОБА_2 основної державної пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 49, 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутність, позов підтримує.

Представник відповідача до суду також не з'явився, надав заяву в якій також просить судовий розгляд провести у його відсутності. В поданих запереченнях зазначає, що головний державний виконавць ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області діяв в межах закону «Про виконавче провадження», а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні, пояснив, шо він заперечує в задоволенні позову, так як вважає, що державний виконавець правомірно виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, також просить суд стягнути судовий збір по справі з позивача.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи з слідуючого.

Встановлено, що 07 жовтня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області отримало постанову головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 01.10.2015 року про стягнення з Управління виконавчого збору. Вважають дану постанову незаконною, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40784561 від 14.11.2013 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-50/2011 виданого 08.06.2011 року отримали 25.06.2015 року, і Управлінню було надано семиденний строк для добровільного виконання. 12 липня 2011 року був зроблений перерахунок пенсії за період з 13.09.2010 року. За період з 13.09.2010 по 30.06.2011 нараховані кошти були виплачені в липні 2011. Починаючи з 01.07.2011 кошти нараховувались та виплачувались відповідно до постанови суду.

Постановою Корюківського районного суду від 11.01.2015 року по справі №2-а-50/11 зобов'язано Управління зробити перерахунок ОСОБА_2 основної державної пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.49, 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року залишено без змін постанову Корюківського районного суду.

Постановою від 01.10.2015 року ВП № 40784561 за невиконання рішення суду у наданий державним виконавцем строк винесено постанову про стягнення судового збору у сумі 2040 грн.

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

Частиною 1 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду України використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, оплату послуг з виплати та доставки пенсій Фонду.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу закріплені в ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з ч.1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 ст.3 Закону передбачено, що стягував за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягував подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону перерахування коштів стягувану здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Таким чином, законодавець, враховуючи відсутність у державних органів коштів, за рахунок яких могли б виконуватись судові рішення про стягнення з них певних сум, передбачив можливість виконання таких рішень спеціальним центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З погляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що не виконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк, зокрема, до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, зокрема, що підлягає стягненню чи поверненню.

Виключення містить ч. 2 цієї статті, яка визначає, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, зокрема, про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів у строки, визначені Законом.

Не виконання законних вимог державного виконавця у визначені строки є наслідком, зокрема, стягнення з боржника виконавчого збору, який розраховується у відсотковому розмірі від суми, що підлягає стягненню або поверненню на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження, в межах якого прийнято оспорювану постанову, відкрито за виконавчим документом про стягнення з Управління суми пенсії, тобто стягнення з боржника періодичного платежу.

З огляду на викладене, у державного виконавця не було підстав для застосування до Управління наслідків, визначених ч. 1 ст. 28 Закону та винесення постанови про стягнення з останнього виконавчого збору.

З урахування викладеного вище, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, щодо задоволення позову та скасування постанови головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 01.10.2015 р. про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивач надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області - залишити без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 16 лютого 2016 року.

(Повний текст ухвали виготовлено - 11 лютого 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.