Справа № 821/1123/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/44241/15

К/800/44570/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційними скаргами Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015р. у справі № 821/1123/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус" до реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції в Херсонській області, за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України", ОСОБА_4 про скасування рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом в якому просив скасувати рішення реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції в Херсонській області про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ "Рис України".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.12.2011 р. між ТОВ "Агро-Тріус" та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано відділом Держкомзему в Каланчацькому районі Херсонської області 28.02.2012 р., строком на 7 років. Проте, відповідачем у березні 2013 року проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4, за ТОВ "Рис України". Вказані дії суперечать вимогам земельного законодавства України та порушують права позивача, як законного землекористувача вказаної земельної ділянки.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015р., позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Коваленка А.О. від 12 квітня 2013 року № 1589883 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої Херсонська область, Каланчацький район, Каланчацька селищна рада.

На постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015р. надійшли касаційні скарги Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України", в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.03.2007 р. між ОСОБА_4 та ТОВ "Агро-Тріус" укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,14 га строком на 5 років. На виконання договору оренди земельної ділянки між сторонами складено акт прийому-передачі земельної ділянки від 05.03.2007 р. та акт про визначення меж земельної ділянки в натурі.

08 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Агро-Тріус" укладено новий договір оренди землі (далі - Договір). Відповідно до пункту 1 Договору орендодавець (ОСОБА_4.) надає, а орендар (ТОВ "Агро-Тріус") приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,14 га, яка знаходиться у адміністративних межах Каланчацької селищної ради Херсонської області. Договір укладено на 7 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору). Вказаний Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Каланчацькому районі Херсонської області 28.02.2012 р., про що в Державному реєстрі земель вчинено запис НОМЕР_2.

Між тим, 6 березня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Рис України" укладено договір оренди земельної ділянки. 19.03.2013 р. ОСОБА_4 звернувся до реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області із заявою щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Каланчацької селищної ради на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_3, виданого 24.03.2003 р. Каланчацького селищною радою. Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 НОМЕР_4.

26.03.2013 р. від ТОВ "Рис України" надійшла заява щодо реєстрації договору оренди на земельну ділянку між ТОВ "Рис України" та ОСОБА_4 з кадастровим номером НОМЕР_1.

12.04.2013 р. державним реєстратором реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Коваленком А.О. винесено рішення за № 1589883 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відомості про державну реєстрацію цього речового права (права оренди земельної ділянки) та про орендаря ТОВ "Рис України" включені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся з даним позовом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-ІV (далі - Закон).

Згідно ст. 2 Закону нерухоме майно, за цим законом визначається як земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

За змістом ч. 4 ст. 3 Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Статтею 28-1 Закону передбачено взаємодію органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру. Так, частиною 2 ст. 28-1 Закону визначено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 22.02.2012 р. затверджено "Порядок надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані речові права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру" та "Порядок надання органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, органу державної реєстрації прав доступу до перегляду кадастрових карт (планів)", норми яких щодо порядку надання інформації про земельні ділянки кореспондуються із Законом № 1952-ІV.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 9 Закону зазначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до п. 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-ІV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 р., запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постанові від 29 вересня 2015 року (справа № 21-760а15).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус", звертаючись до суду з вимогами про скасування рішення, зазначило, що здійснивши реєстрацію договорів оренди, відповідач фактично здійснив подвійну реєстрацію договорів з одними і тими самими фізичними особами щодо належних їм земельним ділянками, проте з різними юридичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір оренди землі від 08.12.2011 року строком на 7 років. Вищезазначений договір був зареєстрований в Відділі Держкомзему в Каланчацькому районі Херсонської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.02.2012 року за номером НОМЕР_2. Це свідчить про те, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 у позивача виникло саме з 28.02.2012 року. Також у матеріалах справи є висновок відділу Держкомзему у Каланчацькому районі Херсонської області про відповідність вищевказаного договору оренди вимогам чинного законодавства та довідка про правовий статус земельної ділянки, де вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 (3,14 га), яка належить ОСОБА_4, використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ «Агро-Тріус».

Відповідно до ч. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 р. (в ред. від 09.12.2011 p., чинній на момент проведення державної реєстрації договору оренди позивача) до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

В ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено про те, що права на нерухоме майно та їх обтяження, визнаються дійсними у разі реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, право оренди земельної ділянки, яка є предметом договору оренди землі від 08.12.2011 року, було зареєстроване за позивачем відповідно до законодавства, що діяло на той час, а тому є дійсним до 08.12.2018 року навіть за відсутності відображення цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

А оскільки кадастровий номер орендованої позивачем земельної ділянки збігається з кадастровим номером земельної ділянки, яку орендує ТОВ "Рис України", відбулася ситуація, коли зазначена земельна ділянка була передана в оренду двічі. ТОВ "Рис України" безпідставно зареєструвала право оренди земельної ділянки, яке у нього не виникало та йому не належить.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що всупереч чинному законодавству України відповідач не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на отримання інформації про існуючі речові права щодо земельної ділянки, на яку реєструється право оренди землі. У зв'язку з цим, відповідач не виконав свого обов'язку щодо перевірки можливої наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на орендовану земельну ділянку. В результаті цього, відповідач незаконно зареєстрував право оренди земельної ділянки за ТОВ "Рис України", яке вже належить позивачу.

Крім того, що станом на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення діяв «Порядок надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані речові права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 p. N 118. Відповідно до вимог вказаного Порядку передбачається обов'язків обмін інформацією щодо здійснення державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на них між органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру та органами, що здійснюють державну реєстрацію прав, який, як вірно зазначив суд першої інстанції, кореспондується із нормою п. 8-1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, відповідно до листа Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Таким чином, саме відповідач як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

В свою чергу матеріалами справи підтверджено, що відповідний запит до управління Держземагенства у Каланчацькому районі Херсонської області відповідачем не надсилався.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що договір оренди землі, укладений 08.12.2011 р. між ОСОБА_4 та ТОВ "Агро-Тріус" розірвано у передбачений законодавством спосіб чи визнано недійсним у судовому порядку та доказів скасування чи визнання протиправною державну реєстрацію цього договору. Отже, на час розгляду даного спору відсутні належні докази припинення у визначений законодавством спосіб права користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1, набуте ТОВ "Агро-Тріус" у лютому 2012 р. за договором оренди від 08.12.2011р.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання ТОВ "Рис України" на постанову Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015р. № К/800/5833/15, оскільки зазначена постанова в подальшому була скасована Верховним Судом України у постанові від 29 вересня 2015 року (справа № 21-760а15).

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області відхилити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України" відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: