Справа № 826/20159/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до

третя особа

Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітпродсервіс»

Державне підприємство «Бджільнянський спиртовий завод»

про

стягнення коштів,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державна фінансова інспекція у Вінницькій області (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітпродсервіс» (далі по тексту – відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод» про стягнення з відповідача коштів у розмірі 578 547,00грн. до державного бюджету, які безпідставно отримані внаслідок недопоставки товарно-матеріальних цінностей.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Третьою особою через канцелярію суду подані письмові заперечення, відповідно до яких останній заперечує проти задоволення позову, оскільки дана справа повинна вирішуватися в порядку Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області відповідно до п. 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2015 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод» за період з 01.01.2012р. по 01.01.2015р., за результатами якої 12.06.2015р. складено Акт ревізії №07-13/16.

19 червня 2015 року Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області складено вимогу №02-07-28-14/3546 (далі по тексту – вимога).

Так, пунктом 1 вимоги зазначено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 193 ГК України, ч. 1 ст. 526, 629 ЦК України, внаслідок перерахування обігових коштів (оплачено, але не отримано товари та послуги) по договорах термін дії яких закінчився, та не вжиття вичерпних заходів щодо погашення дебіторської заборгованості за ТОВ «Елітпродсервіс» на суму 578 547,00грн. по якій не здійснювалась відповідна претензійно-позовна робота. Підприємству завдано збитків на суму 578 547,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Бджільнянський спиртовий завод» на виконання умов договору поставки кукурудзи від 09.04.2014р. №9-1/04, 10.04.2014р. на розрахунковий рахунок ТОВ «Елітпродсервіс» перераховано кошти у сумі 578 547,00грн.

Згідно даних електронної системи 1С бухгалтерія по картці рахунку №631 ДП «Бджільнянський спиртовий завод» від ТОВ «Елітпродсервіс» кукурудзи не отримано. Позивач зазначив, що станом на 01.01.2015р. та на час проведення ревізії в ДП «Бджільнянський спиртовий завод» по рахунку №631 за договором 09.04.2014р. №9-1/04 рахується дебіторська заборгованість в сумі 578 547,00грн.

Внаслідок неповернення з боку ТОВ «Елітпродсервіс» безпідставно, на думку контролюючого органу, отриманих коштів, а також незабезпечення усунення вказаного вище порушення з боку Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод», дійшовши висновку про порушення інтересів держави, в т.ч. - шляхом завдання їй матеріальних збитків в сумі 578 547,00грн., позивач в інтересах держави звернувся до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з доводами Державної фінансової інспекції у Вінницькій області, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” від 26.01.1993 р. № 2939-XII (далі – Закон № 2939-XII), Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. № 550 (далі – Порядок № 550).

Щодо наявності в органів державної фінансової інспекції компетенції на звернення до суду щодо захисту державних інтересів, в тому числі – щодо стягнення на користь держави коштів, одержаних без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства, суд зазначає наступне.

Обсяг повноважень та завдань органів державної фінансової інспекції (далі - органи ДФС) визначені у Законі України “ Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні”.

Так, згідно з ст. 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Приписами п. 8 ст. 10 Закону № 2939-XII визначено, що органам фінансового контролю надається право у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

У той же час, п. 10 ст. 10 Закону № 2939-XII передбачено право позивача звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Крім того, п. 50 Порядку № 550 визначено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства

Системний аналіз вказаних вище норм дає суду підстави вважати, що станом на момент звернення позивача до суду до компетенції останнього з-поміж інших прав входило також і право на звернення до суду щодо захисту державних інтересів, в тому числі – щодо стягнення на користь держави коштів, одержаних без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

На сьогоднішній день в Верховному Суді України склалася чітка позиція з вказаного питання, що підтверджується постановами від 15.04.2014 р. № 21-40а14, № 21-63а14, від 13.05.2014 р. № 21-89а14, від 20.05.2014 р. № 21-93а14, від 28.10.2014 р. № 21-462а14.

Як вбачається з матеріалів перевірки, в ході планової ревізії підконтрольної установи - Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод» встановлено, що на виконання умов договору поставки кукурудзи від 09.04.2014р. №9-1/04, 10.04.2014р. на розрахунковий рахунок ТОВ «Елітпродсервіс» третьою особою перераховано кошти у сумі 578 547,00грн.

Згідно даних електронної системи 1С бухгалтерія по картці рахунку №631 ДП «Бджільнянський спиртовий завод» від ТОВ «Елітпродсервіс» кукурудзи не отримано. Таким чином, по рахунку №631 ДП «Бджільнянський спиртовий завод» за договором 09.04.2014р. №9-1/04 рахується дебіторська заборгованість в сумі 578 547,00грн.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що Договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Таким чином, на виконання своїх владних управлінських функцій Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод», за результатами якої останньому направлено вимогу від 19.06.2015р. № 02-07-28-14/3546 про усунення порушень, виявлених відповідною ревізією.

На час звернення до суду відповідна вимога залишилася не виконаною.

Відповідно до п. 16 Порядку № 550 надання документів об'єкта контролю посадовим особам служби забезпечується керівником об'єкта чи його заступником, а згідно з абзацом другим п. 46 вказаного Порядку про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Втім, ні в ході ревізії, ні в термін, встановлений у вище зазначеній вимозі Державним підприємством «Бджільнянський спиртовий завод» не подано відповідних підтверджуючих документів щодо усунення порушення, яке є предметом даного позову, а відтак - не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених в процесі ревізії порушень. Докази щодо усунення таких порушень не подано ні відповідачем, ні третьою особою і в ході розгляду даної справи.

Відтак, внаслідок неповернення з боку ТОВ «Елітпродсервіс» безпідставно отриманих коштів, а також незабезпечення усунення вказаного порушення з боку Державного підприємства «Бджільнянський спиртовий завод» інтереси держави були порушені, а саме, останній було завдано матеріальних збитків на суму 578 547,00грн., що підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.

З урахуванням вищенаведених обставин та викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення з ТОВ «Елітпродсервіс» в дохід Державного бюджету України коштів в сумі 578 547,00грн., як безпідставно отриманих внаслідок недопоставки товарно-матеріальних цінностей.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і на підставі п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне адміністративний позов Державної фінансової інспекції у Вінницькій області задовольнити повністю.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко