Справа № 161/17887/14а,2а/692/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/1004/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2, державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3, старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, скасування постанови, зобовязання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2, державного виконавця другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3, старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4, в якому просив: 1) визнати незаконними дії начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2, повязані з надісланням матеріалів постанови в справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2013 р. для примусового виконання, а саме стягнення з позивача коштів у сумі 510 грн.; 2) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження щодо позивача від 04.10.2013 р., винесену державним виконавцем другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3; 3) зобовязати старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 провести дії необхідні для зняття арешту та заборони відчуження з рухомого майна належного позивачу.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2014 року позов задоволено частково. Зобовязано старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 провести необхідні дії для зняття арешту та заборони відчуження з рухомого майна належного ОСОБА_1. У задоволенні решти вимог відмовлено.

З цією постановою суду частково не погодився позивач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог є незаконною, необґрунтованою, прийнята судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що 03.07.2013 року щодо позивача складено адміністративний протокол АГ 2 № 586537 за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення штрафу у розмірі 255 грн.. Такий штраф позивачем було сплачено 10.07.2013 р. у повному обсязі та згідно з вимогами закону. Таким чином, вважає апелянт, що у відповідачів не було законних підстав для надіслання матеріалів постанови в справі про адміністративне правопорушення для примусового виконання, для відкриття виконавчого провадження щодо позивача та для накладення арешту та заборони відчуження на рухоме майно позивача.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 23.12.2014 р. в частині незадоволених позовних вимог, і винести нову постанову про задоволення позовних вимог.

Відповідач старший державний виконавець ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, з матеріалів справи видно, що 03.07.2013 року інспектором ДПС ОСОБА_5 винесено постанову серії АА2№832884 в справі про адміністративне правопорушення, якою притягнено позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП у виді 255 грн. штрафу (а.с. 5).

Вказаний штраф у розмірі 255 грн. позивачем було сплачено 10.07.2013 року через відділення ПриватБанку в м. Луцьку (а.с. 10).

02.10.2013 р. начальником ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 надіслано на адресу ДВС у м. Луцьку для примусового виконання в порядку ст.308 КУпАП вказану вище постанову № 832884 від 03.07.2013 р. в справі про адміністративне порушення для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 6).

04.10.2013 р. державним виконавцем другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40038559 щодо виконання постанови № 832884 виданої 03.07.2013 р. ВДАІ про стягнення 255 грн. штрафу в користь держави, при несплаті протягом 15 днів з моменту отримання постанови ВДАІ стягувати в подвійному розмірі (ст.308 КУпАП) (а.с. 7, 20).

Також встановлено, що постановою старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 від 24.10.2014 р. накладено арешт на усе рухоме майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності надіслання постанови від 03.07.2013 року про накладення штрафу для примусового виконання у відділ ДВС, з врахуванням наступного.

Статтею 299 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні або опротестуванні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги або протесту без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 цього Кодексу. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст. 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виконання позивачем постанови в справі про адміністративне правопорушення серія АА2 №832884 від 03.07.2013 року підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 10.07.2013 р. про сплату позивачем штрафу у розмірі 255 грн., а тому така постанова була безпідставно надіслана начальником ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

При цьому, є безпідставними покликання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 не надав до ВДАІ Луцького МВ доказів про сплату штрафу, оскільки позивач ОСОБА_1 належним чином, тобто своєчасно і в повному обсязі, виконав свій обовязок щодо сплати штрафу в розмірі 255 грн., а контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення повинен був здійснюватись органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Таким чином, підставними та обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області щодо надіслання до ДВС м. Луцька для примусового виконання в порядку ст.308 КУпАП постанови по справі про адміністративне порушення для стягнення штрафу в подвійному розмірі, тобто 510 грн..

Відносно позовних вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2013 р. та зобовязання провести дії необхідні для зняття арешту та заборони відчуження з рухомого майна належного позивачу, то такі позовні вимоги не підлягають до задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у виконавчому документі зазначаються дата набрання законної (юридичної) сили рішенням та строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Державний виконавець, згідно п.4 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону.

Згідно п.1 ч.1 ст.22 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Як видно з матеріалів справи, виконавчий документ, тобто постанова серії АА2№832884 в справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2013 року, відповідав вимогам щодо його оформлення та був пред'явлений до виконання ДВС у м.Луцьку без порушення строків встановлених чинним законодавством, а саме надійшла до державного виконавця 02.10.2013 року (зазначено в самій постанові), а відкрито виконавче провадження 04.10.2013 року.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.п. 1, 3, 6 ч.1 ст.26 цього Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; якщо рішення на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виконавчий документ пред'явлено до виконання з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому не є порушенням з боку державного виконавця дії щодо прийняття до виконання виконавчого документу і відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що на момент звернення позивача з позовом до суду постановою старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 30.10.2014 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови № 832884 від 03.07.2013 р. про стягнення 255 грн. штрафу, у звязку із сплатою штрафу 10.07.2013 року.

Цією ж постановою державного виконавця від 30.10.2014 року припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.21).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження щодо позивача від 04.10.2013 р. та про зобовязання старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4, провести дії необхідні для зняття арешту та заборони відчуження з рухомого майна належного позивачу.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби повинен бути відповідний орган державної виконавчої служби.

Однак, по розглядуваній адміністративній справі відповідачами являються державні виконавці Алгулієв Р.Г. та Шпірук В.Ю..

Статтею 52 КАС України передбачено, що заміна неналежного відповідача доспускається лише в суді першої інстанції.

Отже, не можуть бути задоволені позовні вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобовязання провести дії для зняття арешту, які заявлені до неналежних відповідачів.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржену постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2, державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3, старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, скасування постанови, зобовязання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправними дії начальника ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області щодо надіслання до Державної виконавчої служби у м. Луцьку для примусового виконання в порядку ст.308 КУпАП постанови серії АА2№832884 від 03.07.2013 року в справі про адміністративне порушення для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн..

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.02.2016 року.