Справа № 819/3005/13а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Справа № 876/2347/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Збаразької районної державної адміністрації, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправноими розпоряджень, відмови у розгляді заяви, зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Збаразької районної державної адміністрації (надалі - Збаразька РДА) про визнання протиправним і скасування розпорядження голови Збаразької РДА «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1» № 301-од від 10 вересня 2013 року, визнання протиправним і скасування розпорядження голови Збаразької РДА «Про надання дозволу на зміну прізвища дитини» № 302-од від 10 вересня 2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення викладене у п. 8 Протоколу № 8 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Збаразької районної державної адміністрації від 03.09.2013 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення йому годин спілкування з сином до повного відновлення здоров'я дитини. Зобов'язано службу у справах дітей Збаразької районної державної адміністрації розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про встановлення годин спілкування із сином. В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду про відмову в позові і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. ОСОБА_1, зокрема, вказав, що оскаржувані рішення відповідача прийняті з порушенням його права на спілкування з дитиною, а також порушують законні інтереси його малолітнього сина. Зазначив, що виконує належним чином обов'язок батька, а висновки суду не базуються на належних доказах.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення, суть апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляції наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до органу опіки та піклування Збаразької районної державної адміністрації про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_3

За цією заявою орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1

Розпорядженням голови Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області № 301-од від 10 вересня 2013 року було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1

23 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до голови Збаразької державної адміністрації із заявою про дозвіл на зміну прізвища дитини.

Розпорядженням голови Збаразької районної державної адміністрації № 302-од від 10 вересня 2013 року було надано дозвіл на зміну прізвища малолітньої дитини ОСОБА_3 на ОСОБА_4

Розглядувши спір щодо законності цих розпоряджень, суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим. Однак, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком не погоджується.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною другою цієї ж норми юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів.

Стаття 19 Сімейного кодексу України регламентує участь органу опіки і піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

При розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, позбавленні батьківських прав, орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини 3 статті 145 Сімейного кодексу України спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частиною 5 статті 148 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, врегульовано порядок розв'язання спорів між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини.

Відповідно до цього пункту, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір'ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв'язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Відповідно до статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач висловив позицію щодо розв'язання сімейного спору.

Компетенція адміністративних судів на даний спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, зазначеного в якості відповідача, а в даних правовідносинах відповідач не здійснює владну управлінську функцію і його рішення не є обов'язковим для виконання, а фактично являють собою позицію щодо спірних сімейних питань.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що існує спір в сфері сімейних відносин, а не публічно-правовий спір, що у свою чергу, виключає розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляду таких справ.

Оскільки судом першої інстанції було помилково розглянуто спір щодо затвердження висновку органу опіки та піклування, а також щодо зміни прізвища дитини за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року в частині відмови в позові про скасування розпоряджень підлягає скасуванню, а провадження у справі за цими позовними вимогами - закриттю.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 212 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2014 року у справі № 819/3005/13-а в частині відмови в позові ОСОБА_1 про скасування розпоряджень Збаразької районної державної адміністрації № 301-од від 10 вересня 2013 року та № 303-од від 10 вересня 2013 року та в цій частині позову закрити провадження у справі.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

Н.М. Судова- Хомюк

Повний текст виготовлено 9 лютого 2016 року.