Справа № 813/359/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 лютого 2016 року 813/359/16

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сакалош В.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 48753742 від 15.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

12 лютого 2016 року на адресу суду надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 у якому просять визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 48753742 від 15.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач ОСОБА_3 (боржник) у виконавчому провадженні просить визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 48753742 від 15.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 48753742 з виконання виконавчого листа № 2-379/11 виданого 11.07.2011 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП Львівтеплоенерго 2806, 49 грн.

Частиною першою статті 181 КАС Укоаїни передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з наведених норм КАС України та Закону України "Про виконавче провадження" предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства можуть бути рішення (правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність державної виконавчої служби, що стосуються прав, свобод чи інтересів учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, крім тих, відносно яких законом установлено інший порядок їх судового оскарження.

Інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами господарського та цивільного судочинства, визначено ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України та розділом VII Судовий контроль за виконанням судових рішень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а тому такі спори не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Також ст. 384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий лист.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 р. № 3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження рішень, дії чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень та ухвал у цивільних справах.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 просить суд скасувати постанову про відкриття провадження ВП № 48753742 з виконання виконавчого листа № 2-379/11 виданого 11.07.2011 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП Львівтеплоенерго 2806, 49 грн., тобто в даному випадку Позивач є стороною виконавчого провадження, а саме: боржником.

Оскільки, спірні відносини між позивачем та відповідачами виникли у звязку з виконанням виконавчого листа виданого 11.07.2011 року Франківським судом м. Львова , що виданий про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП Львівтеплоенерго 2806, 49 грн., суд приходить до висновку, що такий позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

До цивільної юрисдикції належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень, ухвалених загальними судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року (реєстраційний номер у ЄДРСР 46701986), прийнятій колегією суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України.

Крім того у вищевказаній постанові зазначено, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі, слід відмовити, розяснивши позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Розяснити позивачу, що з даним позовом позивач має право звернутися до Франківського районного суду м. Львова в порядку визначеним ЦПК України з дотриманням вимог ч.4 ст. 82 ЗУ " Про виконавче провадження"

Згідно п.1 ч.1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

1. У відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 48753742 від 15.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати позивачу, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачу що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження , не допускається.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Сакалош В.М.