Справа № 826/17682/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2016 року № 826/17682/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Державної фінансової інспекції в м. Києві

до Комунального підприємства «Госпкомобслуговування»

про зобов'язання вчинити дії

На підставі ч.4 ст.122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Державної фінансової інспекції в м. Києві (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» (надалі - Відповідач), в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) прийняти рішення щодо відображення дебіторської заборгованості Комунальним підприємством «Госпкомобслуговування», перевірити правильність обчислення збитків та стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 16,5 тис. грн. до місцевого бюджету; перевірити правильність обчислення збитків та стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 16,57 тис. грн. до місцевого бюджету; прийняти рішення щодо відображення Комунальним підприємством «Госпкомобслуговування» дебіторської заборгованості в бухгалтерському обліку, перевірити правильність обчислення збитків та стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 11,83 тис. грн. до місцевого бюджету; перевірити правильність обчислення збитків та стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів в сумі 247,66 тис. грн. до місцевого бюджету; перевірити правильність обчислення збитків та стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів в сумі 1276,60 тис. грн. до місцевого бюджету; прийняти рішення щодо визначення Комунальним підприємством «Госпкомобслуговування» розміру збитків від нестачі на загальну суму 1272,98 тис. грн. та стягнути кошти з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» до місцевого бюджету; прийняти рішення щодо приведення Комунальним підприємством «Госпкомобслуговування» бухгалтерського обліку основних засобів у відповідність до вимог діючого законодавства; перевірити правильність обчислення збитків та стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 18,86 тис. грн. до місцевого бюджету та привести у відповідність дані бухгалтерського обліку, щодо кредиторської заборгованості по ремонтно-будівельним роботам на загальну суму 196,46 тис. грн. відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що вимога Держфінінспекції в м. Києві спрямована на корегування роботи підконтрольної установи та приведення її у відповідність із вимогами законодавства та у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Враховуючи, що на час подання позову залишаються невідшкодованими збитки, які зазначені в листі-вимозі, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд.

Представник Відповідача в письмових запереченнях зазначив, що оскільки останнім виконані всі необхідні дії та усунуті порушення, виявлені ревізією, а вимога про стягнення в іншому випадку з винних осіб коштів є недоведеною підчас перевірки та не містить доказів вини даних осіб, а відтак, не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини 4 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідно до п. 1.3.4.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в м. Києві на І квартал 2015 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року За результатом ревізії складено акт від 30.04.2015 №11-30/731 (надалі - Акт).

У висновках акту встановлені наступні порушення: підприємством в порушення ст. 173, ч. 1 та ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV, п. 2.2, 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 2.2.4 Договору відповідального зберігання № 127/11 від 01.02.2011 року не пред'являлись для підписання акти виконаних робіт, не виставлялись рахунки-фактури та не відображалась на рахунках бухгалтерського обліку підприємства господарські операції, що призвело до втрати доходу (збитків) КП «Госпкомобслуговування» за період з 01.01.2012 по 14.10.2014 на загальну суму 16,5 тис. гривень; підприємством в порушення вимог ст. 509, ст. 942 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року № 435-ІV, ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІУ, п. п. 2.1.3 договору відповідального зберігання № 127/11 від 01.02.2011 року, не забезпечено повне збереження механізмів та комплектуючих земснаряду 8-ПЗУ 3м КП «Плесо», вартістю 400 тис. гривень; підприємством в порушення ст. 173, ч. 1 тач.2 ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV, ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.2., 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п.3.2. договорів від 01.11.2012 № 22-2012/6 та від 01.02.2014 № 0/2014/6 не виставлялись рахунки-фактури. Окрім цього, не відображалась на рахунках бухгалтерського обліку Підприємства дебіторська заборгованість, внаслідок неналежного виконання зобов'язання, зокрема, невиконання умов договору, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) КП «Госпкомобслуговування» на загальну суму 11,83 тис. гривень; в порушення ст.ст. 218 та 231 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV, п.1 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996- XIV внаслідок невиконання або неналежного виконання господарських зобов'язань підприємству нанесено матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 247,66 тис. гривень; в порушення п. 11.11 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України від 11.08.1994 №69 та п. 7.2 розділу 3 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 02.09.2014 № 879, підприємством не складались акти звірок; в порушення п. 12.4 «Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків», яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 №69 та п. З розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 02.09.2014 № 879 робочою інвентаризаційною комісія разом з бухгалтерією підприємства не надані пропозиції щодо обліку нестач виявлених в 2014 році, та не відображено результати інвентаризації в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності; підприємством в порушення ч. 3 ст. 8, ч. 1, ч. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. та п. 3 розділу ІV Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 02.09.2014 № 879 не відображено в бухгалтерському обліку результати інвентаризацій (нестач) виявлених інвентаризаціями станом на 10.06.2014 та на 01.10.2014 року, що призвело до завищення в обліку активів та викривлення показників фінансової звітності за 2014 рік на загальну суму 489,09 тис. гривень; всупереч вимог стандарту (Положення) 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №923, за період з 01.07.2014 по 01.04.2015 нараховувалась амортизація на фактично відсутні основні засоби, що призвело до завищення витрат, та викривлення показників фінансової звітності на загальну суму 11,55 тис. гривень; ревізією встановлено завищення кошторисного прибутку, адміністративних витрат та не застосування понижуючих коефіцієнтів до загальновиробничих витрат в розрізі актів виконаних робіт, що призвело до завищення вартості робіт на загальну суму 16495,40 грн., з яких ті що призвели до завищення кредиторської заборгованості в сумі 11 699,29 грн. та кошти в сумі 4796,11 грн. , що призвели до матеріальної шкоди (збитків); внаслідок сплати завищеної вартості робіт за договором від 03.11.2014 № №с3-2014/п, підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 339,55 грн. (з ПДВ); внаслідок сплати ТОВ «МАРГАРЕТ ВЕСТ» за договором від 24.07.2014 №18/07/ГКО завищеної вартості робіт, підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму 840,54 гривень; в порушення п.3.3.12, п.4.2.1.5, п.4.2.1.6 ДБН Д. 1.1-1-2000 ТОВ «ЛІНК-КОНСАЛТІНГ» не застосовано понижуючий коефіцієнт, що враховує зміну витрат на заробітну плату працівників, що зайняти на управлінні та обслуговуванні будівельного виробництва при розрахунку; загальновиробничих витрат в розмірі 0,4123 та коефіцієнт, що враховує зміну інших витрат загальновиробничих витрат на величину, яка відноситься до утримання та обслуговування апарату управління відокремлених виробничих структурних підрозділів Товариства в розмірі 0,7821 що призвело до завищення вартості робіт на суму 2172,80 грн. (без ПДВ); в порушення п.15 додатку 12 ДБН Д. 1.1-2000 застосовано показник кошторисного прибутку в розмірі 7,76 грн./люд. год. замість 2,71 , що призвело до завищення вартості робіт на суму 5888,30 грн. (без ПДВ); порушення п. 4.3.5 ДСТУ-Н Б Д. 1.1-3:2013 ТОВ «Комерційний центр «СРЕДА» не застосовано понижуючий коефіцієнт, що враховує зміну витрат на заробітну плату працівників, що зайняти на управлінні та обслуговуванні будівельного виробництва при розрахунку загальновиробничих витрат в розмірі 0,4123 та коефіцієнт, що враховує зміну інших витрат загальновиробничих витрат на величину, яка відноситься до утримання та обслуговування апарату управління відокремлених виробничих структурних підрозділів Товариства в розмірі 0,7821, що призвело до завищення вартості робіт на суму 2130,31 грн. (з ПДВ).

Таким чином, ревізією витрат на капітальний, поточний ремонти Підприємства встановлено, що в порушення 4.9, п.1.1, п.1.2 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ «ПРАВИЛА ВИЗНАЧЕННЯ ВАРТОСТІ БУДІВНИЦТВА», п.9 Таблиці Е.1, п.8 Таблиці Д.1 ДСТУ-Н Б Д. 1.1-3:2013 «НАСТАНОВА ЩОДО ВИЗНАЧЕННЯ ЗАГАЛЬНОВИРОБНИЧИХ І АДМІНІСТРАТИВНИХ ВИТРАТ ТА ПРИБУТКУ У ВАРТОСТІ БУДІВНИЦТВА, п.1.1, п.1.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, п.9 Таблиці Е.1 п.8 Таблиці Д.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013, п. 4.3.5 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013, в порушення п.1.1, п.1.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, п.10 Таблиці Е1, п.8 Таблиці Д.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013, в порушення п.3.3.12, п.4.2.1.5, п.4.2.1.6 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правил визначення вартості будівництва» (ДБН Д.1.1-1-2000), п.1, п. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ підрядними організаціями завищено вартість та обсяг виконаних ремонтно-будівельних робіт в загальній сумі 215309,69 грн. з яких ті що привели до матеріальної шкоди (збитків) склало в загальній сумі 18853,60 грн. та кошти в сумі 196456,09 грн., що призвели до завищення кредиторської заборгованості.

На підставі вказаного акту, Відповідачем направлено на адресу підприємства вимогу від 14.05.2015 № 26-11-14-14/4668 щодо відшкодування порушень виявлених ревізією в місячний термін.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначеній сфері (п. 3 наведеного Положення).

В силу приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XIІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 2939-XIІ) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Підпунктом 5 п. 4 Положення визначено, що Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; проводить аналіз стану дотримання фінансової дисципліни та про його результати повідомляє органам виконавчої влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування; готує і подає до відповідних державних органів пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому; здійснює контроль за виконанням вимог і пропозицій, поданих Держфінінспекцією та її територіальними органами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування за результатами державного фінансового контролю, та інформує про це Кабінет Міністрів України і Мінфін; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає стягнення до осіб, винних у порушенні законодавства; передає правоохоронним органам матеріали ревізій, перевірок державних закупівель у разі встановлення порушень законодавства, що передбачають кримінальну відповідальність або містять ознаки корупційних діянь.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14) та постанові від 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14), винесених за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Враховуючи вказані висновки вимога Позивача про приведення Комунальним підприємством «Госпкомобслуговування» бухгалтерського обліку основних засобів у відповідність до вимог діючого законодавства є обов'язковою для виконання, а тому, враховуючи, що Відповідачем вказана вимога не виконана та жодних пояснень щодо цих обставин до суду не надано, суд прийшов до висновку про задоволення такої позовної вимоги.

Крім цього, слід зазначити, що в даній справі, фінансова інспекція пред'явила вимогу від 14.05.2015 року №26-11-14-14/4668, в пунктах 1, 2, 3 якої передбачено стягнення з КП «Плесо», п. 4 вимоги - стягнення з ОСОБА_1 та п.12 - стягнення з підрядних організацій.

Таким чином, вказані пункти вимоги Інспекції вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Водночас, суд наголошує, що збитки стягуються в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов інспекції до підконтрольної установи про зобов'язання вчинити дії.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині перевірки правильності обчислення збитків та стягнення з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 16,5 тис. грн. до місцевого бюджету та перевірки правильності обчислення збитків та стягнення з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 16,57 тис. грн. до місцевого бюджету, перевірки правильності обчислення збитків та стягнення з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 11,83 тис. грн. до місцевого бюджету, перевірки правильності обчислення збитків та стягнення з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів на загальну суму 18,86 тис. грн. до місцевого бюджету та приведення у відповідність даних бухгалтерського обліку, щодо кредиторської заборгованості по ремонтно-будівельним роботам на загальну суму 196,46 тис. грн. відповідно до чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2015 року в адміністративній справі № К/9991/43038/12.

Щодо позовних вимог про перевірку правильності обчислення збитків та стягнення з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів в сумі 247,66 тис. грн., в сумі 1276,60 тис. грн. та в сумі 1272,98 тис.грн. до місцевого бюджету суд зазначає, що вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки Відповідачем не заперечується факт наявності таких порушень, зокрема, КП «Госпкомобслуговування» посилається тільки на те, що у нього відсутні власні кошті для погашення в належні строки належних сплат податків та інших належних сум, які підлягають виплаті. Крім цього, Відповідачем не надано заперечень щодо сум обрахування збитків, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів в сумі 247,66 тис. грн. до місцевого бюджету.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» коштів в сумі 1276,60 тис. грн. до місцевого бюджету.

4. Стягнути кошти з Комунального підприємства «Госпкомобслуговування» до місцевого бюджету на загальну суму 1272,98 тис. грн.

5. Зобов'язати привести Комунальним підприємством «Госпкомобслуговування» бухгалтерського обліку основних засобів у відповідність до вимог діючого законодавства.

6. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук