Справа № 750/3478/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2016 р. м.Київ К/800/37448/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року

у справі №750/3478/15-а

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної

у місті Чернігові ради

до ОСОБА_1

про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради звернулось до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 8051 грн. 61 коп. надміру виплачених бюджетних коштів за період з 21.10.2014 року по 31.01.2015 року.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Обгрунтовуючи свою правову позицію суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідач неправомірно отримував адресну соціальну допомогу переміщеним особам, а тому сума надміру сплачених коштів підлягає стягненню.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимог залишити без задоволення.

Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради направило до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просила залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 разом із сім`єю звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради із заявами про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. При заповненні заяв про взяття на облік у рядку «Види соціальних виплат, які отримує» не було зазначено про отримання будь-яких соціальних виплат.

21 жовтня 2014 року до Управління відповідачем також була подана заява для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

22 жовтня 2014 року на підставі поданих документів, рішенням Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради відповідачу було призначено допомогу переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

30 січня 2015 року Управлінням, з метою попередження нецільового використання бюджетних коштів, винесено розпорядження №05-15/260 відповідно до якого було припинено виплату допомоги з 01.02.2015 року до з`ясування.

06 лютого 2015 року на запит Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради надійшов лист від Військової частини, в якому повідомлялось, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 житловими приміщеннями не забезпечувались. При цьому, у відповідності до наданого списку відповідач з 10.07.2014 року отримував компенсацію за піднайом житла.

Таким чином, Управлінням було з`ясовано, що ОСОБА_1 отримував з державного бюджету дві соціальні виплати - адресну соціальну допомогу переміщеним особам з 21 жовтня 2014 року та компенсацію за піднайом жилих приміщень з 10 липня 2014 року.

06 лютого 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради було винесено розпорядження №05-15/386 про припинення виплати допомоги та здійснення перерахунку надміру виплачених бюджетних коштів за період з 21.10.2014 року по 31.01.2015 року.

Згідно розрахунку сума надміру виплачених ОСОБА_1 бюджетних коштів, яка підлягає поверненню становить 8051,61 грн.

Повідомлення про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення №05-06/28 від 19.02.2015 року відповідачу було направлено поштою. Вказаним повідомленням йому було запропоновано повернути бюджетні кошти у розмірі 8051,61 грн. до 19.03.2015 року та попереджено, що у випадку несплати, питання про їх стягнення буде вирішуватися у судовому порядку.

Відповідач добровільно не повернув до бюджету зазначені кошти, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Однак, вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на наступне.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо стягнення необґрунтовано виплаченої соціальної допомоги.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обовязку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією із визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Згідно із статтею 50 Кодексу адміністративного судочинства України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

В справі позов заявлений про стягнення грошових коштів, а тому на думку колегії суддів, не підпадає під дію пункту 4 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Згідно статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.

За пунктом 4 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року у справах №№П/811/3781/14, 804/6131/14.

Даний спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на кошти у розмірі 8051 грн 61 коп. та стягнення цієї суми з нього, як з недобросовісного набувача, а тому спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, прийняті у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 222, 223, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі №750/3478/15-а скасувати.

Провадження у справі в порядку адміністративного судочинства закрити.

Роз`яснити Управлінню праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: