Справа № 802/4054/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2016 р. Справа № 802/4054/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не з'явився

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля"

до: Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ "Теплик - Агро" про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ "Зоря Поділля" користується земельною ділянкою площею 2,5112 га , яка розташована на території Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, на підставі договору оренди від 01.11.2010 року, укладеного з фізичною особою ОСОБА_3 та зареєстрованого від 24.12.2010 року у відділі Держземагенства в Теплицькому районі Вінницької області за №98.

31.08.2015 року позивач дізнався, що 19.06.2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Теплик-Агро" укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки, який було зареєстровано 26.07.2014 року за індексним номером: 14716832. Вважає дане рішення відповідача протиправним, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договір оренди від 01.11.2010 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля", був чинним.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав та в межах заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, з огляду на його безпідставність та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідача не зявився в судове засідання, хоча про місце, час та дату судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з поданих суду письмових заперечень на адміністративний позов, відповідач та третя особа ТОВ "Теплик-Агро" заперечує заявлені позивачем вимоги та вважають, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним та прийняте на підставі визначених законом документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Між ОСОБА_3 та ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" було укладено договір оренди землі від 01.11.2010 року, терміном на 5 років (а. с. 6-7).

Вищевказаний договір зареєстровано відділом Держземагенства у Теплицькому районі Вінницької області згідно Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. Даний договір оренди зареєстровано 24.12.2010 року за реєстраційним №98 терміном на 5 років.

Проте, виходячи з матеріалів справи, а саме із інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 31.08.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" та ОСОБА_3 від 19.06.2014 року було укладено договір оренди землі та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером:14716832 від 26.07.2014 року було проведено державну реєстрацію (а. с. 8-9).

Вищевказану інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивачем було отримано 31.08.2015 року.

Інформацією про укладений договір між товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" та ОСОБА_3 від 19.06.2014 року, позивач не володів до моменту отримання вищевказаної довідки. Лише після її отримання позивач дізнався про порушення своїх прав.

Визначаючись, щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке є предметом спору, було зареєстровано 26.07.2014 року за індексним номером: 14716832 державним реєстратором Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області.

Під час розгляду справи, суд встановив, що протиправності дій Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області щодо реєстрації земельної ділянки за індексним номером: 14716832 не встановлено.

Також, суд зауважує, що згідно відповіді Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області реєстрація договору оренди між ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» та ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий №:04:000:0018 не проводилось згідно даних Державного реєстру речових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Згідно ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суду надано не було, а отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна