Справа № 825/3830/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/3830/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Падій В.В.

за участі секретаря - Кондратенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду 22.12.2015 надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3М.) до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі Прилуцька ОДПІ), в якому позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення Прилуцької ОДПІ від 10.08.2015 №1 (форма Р) про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 5456,29 грн. за основним платежем, та 1364,07 грн. за штрафними санкціями.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до положень Податкового Кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Поряд з цим, позивач вважає свої дії як фізичної особи, в частині не включення до річної податкової декларації за 2012 рік суми анульованої банком заборгованості з розмірі 33358,15 грн. по нарахованій пені за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству, а тому в даному випадку відсутні істотні умови для застосування контролюючим органом до позивача абз. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, пояснивши, що ОСОБА_3 у 2012 році отримав дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, а тому вважає, що на підставі абз."д"' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового Кодексу України позивач був зобовязаний включити такий дохід до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, відобразити його в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) та, як наслідок, сплатити податок з отриманого додаткового блага.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 одержав ідентифікаційний номер (НОМЕР_1), наданий податковим органом згідно з даними, заповненими ним в обліковій картці та занесений до Державного реєстру фізичних осіб.

Судом встановлено, що працівником Прилуцької ОДПІ, згідно наказу від 20.07.2015 (а.с. 11), була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатом якої складено акт від 31.07.2015 № 357/17- (а.с. 12-18).

Так, перевіркою встановлено, що згідно відомостей від 11.02.2015 з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів ОСОБА_3 було отримано дохід від АТ «ОСОБА_4 банк Аваль» в сумі 33358,15 грн. за ознакою доходу - 126 Додаткове благо (а.с. 66).

На запит Прилуцької ОДПІ АТ «ОСОБА_4 Аваль» надано відповідь - лист від 12.05.2015 № 04-2-0/899, згідно якого повідомлено, що даним банком громадянину ОСОБА_3 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом в сумі 33358,15 грн. в 2 кварталі 2012 року (а.с. 67, 68).

Також у листі АТ «ОСОБА_4 Аваль» зазначено, що зазначене прощення здійснювалося з повідомленням боржника про таке анулювання боргу та додано копію повідомлення від 12.04.2012, врученого ОСОБА_3

З урахуванням вищенаведеного перевіркою встановлено, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа ОСОБА_3 у 2012 році отримав дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, який згідно з абз."д"' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового Кодексу України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Також у відповідності до абз."д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Крім того, перевіркою встановлено, що в порушення вимог п.п.168.1.3 п. 168.1 ст.168, ст. 179 Податкового кодексу України фізичною особою ОСОБА_3 не подано податкову декларацію в установлений законом строк (граничний термін подачі до 01.05.2013) із зазначенням суми отриманого доходу та не визначено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету.

Згідно розрахунку, проведеного у відповідності до вимог п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015) за результатами перевірки ОСОБА_3 донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 5456,29 грн., а саме:

10730 грн.(10 мін. зарплат станом на 01.01.2012р.)*15%=1609,50 грн.

33358,15 грн.- 10730 грн. = 22628,15 грн.

22628,15 грн. * 17% - 3846,79 грн.

3846,79 грн. +1609,50 грн. = 5456,29 грн.

Отже, проведеною перевіркою встановлено порушення:

- неподання ОСОБА_3 податкової декларації за 2012 рік та несплата податку на доходи фізичних осіб;

- абз.д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 5456,29 грн.

На підставі акту перевірки від 31.07.2015 № 357/17- Прилуцькою ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення від 10.08.2015 №1 (форма Р) про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 5456,29 грн. за основним платежем, та 1364,07 грн. за штрафними санкціями (а.с. 23).

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте скарги позивача були залишені контролюючими органами без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с. 25-42).

При вирішенні даного спору, суд враховує норми Податкового кодексу України на момент виникнення спірних правовідносин та зазначає, що згідно пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації; З аналізу зазначених норм права вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) повідомлення платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Згідно пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в порядку пункту 167.1 статті і пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредита.

При цьому анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами (пенею) за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу України та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Перевіряючи дані правовідносини на предмет відповідності вказаним вище вимогам Податкового кодексу України, суд зазначає, що АТ «ОСОБА_4 Аваль» громадянину ОСОБА_3 було анульовано (прощено) заборгованість за кредитом, а саме: пені в сумі 33358,15 грн. за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором, в 2 кварталі 2012 року, що підтверджується повідомленням позивача про анулювання заборгованості (а.с.65).

Даний факт також не заперечувався і представником відповідача в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, суд вважає, що пеня, нарахована банком, відповідно до умов договору, за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню. А відтак, дії позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2012 рік суми анульованої банком заборгованості в розмірі 33358,15 грн. по нарахованій пені за користування кредитом, суд оцінює як такі, що відповідають даним нормам Податкового кодексу України, оскільки анульована банком пеня, не є доходом позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 № К/800/60395/14 у справі № 810/3628/14.

Натомість, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач, як підставу своїх правомірних дій, не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 10.08.2015 № 1 та не надав належних доказів порушення ОСОБА_3 вимог Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд вважає, що Прилуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області було неправомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а тому податкове повідомлення-рішення від 10.08.2015 № 1 підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволенню.

Здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати по справі, згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує з бюджетних асигнувань Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, а саме: 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) судового збору, сплаченого позивачем згідно квитанції від 16.12.2015 №195.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 10.08.2015 №1 (форма Р) про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 5456,29 грн. за основним платежем, та 1364,07 грн. за штрафними санкціями.

Присудити ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) судового збору, сплаченого квитанцією від 16.12.2015 №195, за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ().

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: В.В. Падій