Справа № 520/10366/15-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 520/10366/15-а

Категорія: 7 Головуючий в 1 інстанції: Маломуж А.І.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 Шуньго на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 Шуньго до Державної екологічної інспекції північно-західного регіону Чорного моря «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 Шуньго звернувся з адміністративним позовом, в якому просив постанови № 002790 та № 002835 Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря від 14.07.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 Шуньго, капітана судна Jin Qi, скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря постановою про накладення адміністративного стягнення № 002790 та № 002835 від 04.07.2015 року притягнув його до адміністративної відповідальності заст. 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1700 гривень.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 Шуньго подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.07.2015 р. о 10:00 год. під час перевірки т/х Jin Qi, прапор Hong Kong, держінспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря було встановлено невірне зберігання стічних вод на борту судна, що є невиконанням вимог передбачених Міжнародною конвенцією по запобіганню забруднення з суден (МАРПОЛ 73/78), та є порушенням правил складування, зберігання та розміщення відходів, відповідальність за яке передбачена ст. 82 КУпАП. Дана обставина підтверджується актом № 104 від 14.07.2015р.

Також, за даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову за ст. 82 КУпАП № 002790 від 14.07.15р.

Даний протокол підписаний без зауважень та засвідчений відповідною судовою печаткою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанови № 002790 та № 002835 Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря від 14.07.2015 року є законними та обґрунтованими.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено судом і не заперечується учасниками процесу, позивач ОСОБА_1 Шуньго не володіє українською мовою, і його рідною мовою є китайська мова.

Колегія суддів зауважує, що участь перекладача під час розгляду справ про адміністративні правопорушення є обов'язковою в усіх випадках, коли особа, яка притягується до відповідальності, не володіє українською мовою.

Конституційний Суд України у справі про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України (справа про застосування української мови) від 14.12.1999 року роз'яснив: "українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом".

З урахуванням такого тлумачення, уповноважені органи (посадові особи) не вправі використовувати іноземну мову під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В ст.268 КУпАП чітко зазначено, що особа, яка не володіє мовою, якою ведеться провадження, має право виступати саме рідною мовою.

Отже посилання суду першої інстанції на обовязок позивача, як капітана, знати англійську мову згідно вимог Міжнародної конвенції Про підготовку і дипломуванню моряків та несенню вахти 1978 року, колегія суддів вважає хибними, оскільки в процедурі притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивач мав право користуватися саме рідною мовою, тобто турецькою, і використання в цій процедурі будь-якої іншої іноземної мови не можна вважати правомірним.

Викладення назв певних граф і назв протоколу і постанови від 13.06.2014 року англійською мовою жодним чином не забезпечувало дотримання прав позивача на використання рідної мови під час притягнення його до адміністративної відповідальності, та не доводить того факту, що позивач розумів суть адміністративного правопорушення, за яке його притягнули до відповідальності.

Більш того, ті графи протоколу та постанов від 14.07.2015 р., які містять викладення сутності правопорушення, заповнені державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря саме українською мовою без перекладу на англійську.

Слід також враховувати, що володіння мовою і розуміння мови - не тотожні явища.

Відповідно до ст.274 КУпАП обовязок по залученню перекладача покладається на орган (посадову особу), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Таким чином, факт незнання позивачем української мови в обовязковому порядку покладав на відповідача обовязок забезпечити участь при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності перекладача з української мови та турецьку.

Невиконання такого обовязку призвело до порушення прав позивача, закріплених у ст.268 КУпАП.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря спірні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 14.07.2015 року винесені одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення від 14.07.2015 року на місці вчинення правопорушення.

Оцінюючи правомірність винесення у такий спосіб спірної постанов № 002790 та № 002835 від 13.06.2014 року, колегія суддів виходить з наступного.

За загальним правилом відповідно до ст.254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ч.1 цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч.2 ст.258 КУпАП).

Перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Частина 1 ст.258 КУпАП не містить посилання на ст.591 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 591 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення "на місці вчинення правопорушення", яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення "за місцем вчинення правопорушення", вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначене питання аналізував Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.2.4 мотивувальної частини цього Рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч.1 ст.276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначено вище, випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, а в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Таким чином, на справи про адміністративні правопорушення за ст.591 КУпАП не поширюються передбачені ст.258 КУпАП випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Тому, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.591 КУпАП, одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів проходить до висновку, що незалучення державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря перекладача в процедурі притягнення позивача до адміністративних відповідальності, а також винесення ним постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 002790 та № 002835 одразу після складення ним відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення від 14.07.2015 року є неправомірним та має наслідком суттєве порушення прав позивача, закріплених у ст.268 КУпАП.

Такі порушення на думку колегії суддів не можуть вважатися суто формальними, а є достатніми для судового захисту прав позивача шляхом скасування спірних постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 002790 та № 002835 від 14.07.2015 року.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, а тому, керуючись ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Шуньго задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року у справі № 520/10366/15-а скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 Шуньго, капітана судна Jin Qi задовольнити повністю.

Скасувати постанови Державної екологічної інспекції північно-західного регіону Чорного моря № 002790 та № 002835 від 14.07.2015 року про накладення адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_1 Шуньго, капітана судна Jin Qi у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.82 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду 09 лютого 2016 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин