Справа № 822/6320/15
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/6320/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника відповідачаОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 м. Хмельницький до Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить стягнути з Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 28041,70 грн., кошти в сумі 2868,66 грн., як компенсацію в звязку із затримкою виплати розрахунку при звільненні та 1000 грн., завданої йому моральної шкоди, разом 31910,36 грн., та здійснити відповідні відрахування із вказаної суми згідно норм чинного законодавства.

Свій позов позивач мотивує тим, що з 28.11.2005 року він проходив службу в органах внутрішніх справ.

Остання посада позивача з якої він був звільнений-міліціонер відділення № 2 взводу конвойної служби міліції Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області, спеціальне звання-прапорщик міліції.

Позивач 06.11.2015 року звільнений із служби в органах внутрішніх справ України за пунктом 64.2 (через скорочення штатів) на підставі наказу № 313 о/с від 06.11.2015 року.

Трудову книжку позивач отримав лише 16.11.2015 року, а в день звільнення, тобто 06.11.2015 року з позивачем не було проведено жодних розрахунків.

Перерахування коштів проведено лише 24.11.2015 року.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином відповідач допустив затримку розрахунку із позивачем при його звільненні за період з 16.11.2015 року по 24.11.2015 року.

На підставі статті 117 КЗпП України з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 16.11.2015 року по 24.11.2015 року в сумі 2868,66 грн.

Сума виплачених коштів при звільнення становила 20359,31 грн., та складалася із заробітної плати, компенсації за 29 діб невикористаної чергової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Фактично згідно розрахунків позивача компенсація за невикористану відпустку повинна бути розрахована за 32 доби відпустки, а не 29 діб, тобто необхідно провести доплату компенсації за три доби невикористаної відпустки в сумі 341,07 грн.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідач в порушення вказаної норми КЗпП України не нарахував та не виплатив позивачу таку вихідну допомогу, яка за його підрахунками становить 4940,48 грн.

При нарахуванні одноразової грошової допомоги згідно статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідач для розрахунку взяв до уваги середньомісячну заробітну плату за вересень 2015 року, тоді як необхідно було брати до розрахунку заробітну плату за жовтень 2015 року, в якому заробітна плата була вища. Внаслідок цього відповідач не донарахував і не виплатив позивачу 22760,15 грн., такої допомоги.

В звязку із затриманням видачі при звільненні трудової книжки позивач був позбавлений можливості вчасно стати на облік у центрі зайнятості та втратив можливість працевлаштуватися.

Протиправна бездіяльність та протиправні дії відносно позивача заподіяли йому переживань, душевного болю та страждань, тому необхідно стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 1000 грн.

За таких обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що з 28.11.2005 року він проходив службу в органах внутрішніх справ.

Остання посада позивача з якої він був звільнений-міліціонер відділення № 2 взводу конвойної служби міліції Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області, спеціальне звання-прапорщик міліції.

Позивач 06.11.2015 року звільнений із служби в органах внутрішніх справ України за пунктом 64.2 (через скорочення штатів) на підставі наказу № 313 о/с від 06.11.2015 року.

Трудову книжку позивач отримав лише 16.11.2015 року, в день звільнення, тобто 06.11.2015 року з позивачем не було проведено жодних розрахунків.

Перерахування коштів проведено лише 24.11.2015 року.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином відповідач допустив затримку розрахунку із позивачем при його звільненні за період з 16.11.2015 року по 24.11.2015 року.

На підставі статті 117 КЗпП України з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 16.11.2015 року по 24.11.2015 року в сумі 2868,66 грн.

Сума виплачених коштів при звільнення становила 20359,31 грн., та складалася із заробітної плати, компенсації за 29 діб невикористаної чергової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Фактично згідно розрахунків позивача компенсація за невикористану відпустку повинна бути розрахована за 32 доби відпустки, а не 29 діб, тобто необхідно провести доплату компенсації за три доби невикористаної відпустки в сумі 341,07 грн.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідач в порушення вказаної норми КЗпП України не нарахував та не виплатив позивачу таку вихідну допомогу, яка за його підрахунками становить 4940,48 грн.

При нарахуванні одноразової грошової допомоги згідно статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідач для розрахунку взяв до уваги середньомісячну заробітну плату за вересень 2015 року, тоді як необхідно було брати до розрахунку заробітну плату за жовтень 2015 року, в якому заробітна плата була вища. Внаслідок цього відповідач не донарахував і не виплатив позивачу 22760,15 грн., такої допомоги.

В звязку із затриманням видачі при звільненні трудової книжки позивач був позбавлений можливості вчасно стати на облік у центрі зайнятості та втратив можливість працевлаштуватися.

Протиправна бездіяльність та протиправні дії відносно позивача заподіяли йому переживань, душевного болю та страждань, тому необхідно стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 1000 грн.

За таких обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши суду, що правовідносини щодо проходження служби в органах внутрішніх справ регулюються спеціальним законодавством, тому норми КЗпП України до даних правовідносин не застосовуються.

Згідно Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлено здійснення виплати грошового забезпечення щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць.

Так як позивач звільнений 06 листопада 2015 року він отримав грошове забезпечення в поточному місяці 24.11.2015 року, тому жодних затримок із виплатою грошового забезпечення немає.

Наказом УМВС України в Хмельницькій області № 313 о/с від 06.11.2015 року позивачу передбачена виплата компенсації за 29 діб невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році. Позивач безпідставно вважає, що така компенсація йому повинна бути виплачена за 32 доби, оскільки згідно пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачена виплата такої компенсації за невикористання відпустки тільки в році звільнення.

При обрахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні позивач взяв до уваги отримане грошове забезпечення з врахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення таких як святкова винагорода в сумі 1026 грн., та грошове забезпечення за участь в АТО в сумі 3112,21 грн., що суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виходячи з наведеного позивач при звільненні повністю отримав належну йому грошову допомогу.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 року (втратив чинність з 07.11.2015 року згідно із Законом України «Про Національну поліцію» N 580-VIII від 2 липня 2015 року), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року, затверджено «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Згідно частини 1 Положення № 114 від 29.07.1991 року, воно визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що позивач-Козак ОСОБА_5 проходив службу в органах внутрішніх справ Хмельницької області з 28.11.2005 року.

Наказом начальника УМВС України в Хмельницькій області № 313 о/с від 06.11.2015 року «По особовому складу», згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_4, міліціонера відділення № 2 взводу конвойної служби міліції Хмельницького міського відділу УМВС з виплатою компенсації за 29 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році.

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 11 років 03 місяці 16 днів, у пільговому обчисленні складає 13 років 07 місяців 25 днів.

Такі обставини підтверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи, зокрема копією наказу по особовому складу та копією трудової книжки, доданими до матеріалів справи.

В звязку із звільненням позивачу нараховано суму коштів в розмірі 24412,73 грн., та 24.11.2015 року виплачено за мінусом проведених утримань суму коштів в розмірі 20359,31 грн.

Нарахована сума коштів складається із грошового забезпечення з 01 по 06 листопада 2015 року в сумі 232,50 грн., премії за листопад 2015 року в сумі 341,78 грн., премії за жовтень 2015 року в сумі 1708,88 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 2775,69 грн., одноразової допомоги при звільненні в сумі 15792,59 грн., компенсації податку з доходів фізичних осіб в сумі 3561,29 грн.

Відповідно до частини 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України N 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, затверджено «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ».

Частиною 4 Інструкції № 499 від 31.12.2007 року встановлено, що виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу необхідно здійснювати в порядку, затвердженому Інструкцією.

Згідно частини 1.15 Інструкції № 499 від 31.12.2007 року, виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць.

Оскільки позивач звільнений в запас з 06.11.2015 року, виплата всіх належним йому сум при звільненні проведена в строк, передбачений частиною 1.15 Інструкції № 499 від 31.12.2007 року, а саме: 24.11.2015 року, в звязку з чим суд не вбачає правових підстав для стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки у проведенні виплат сум належних позивачу при звільненні в розмірі 2868,66 грн., за розрахунком позивача.

Вказаною Інструкцією № 499 від 31.12.2007 року не передбачено стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум і взагалі не вживається термін заробітна плата, натомість-грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 56 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Згідно пункту 51 Положення № 114 від 29.07.1991 року тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років-30 діб щорічно; від 10 до 15 років-35 діб щорічно; від 15 до 20 років-40 діб щорічно; від 20 років і більше-45 діб щорічно.

Відповідно наказу начальника УМВС України в Хмельницькій області № 313 о/с від 06.11.2015 року «По особовому складу» вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 11 років 03 місяці 16 днів, тобто позивач має право на 35 діб відпустки щорічно.

Так як грошова компенсація виплачується тільки за невикористану відпустку в році звільнення, а позивач звільнений 06.11.2015 року, така грошова компенсація за невикористану відпустку повинна бути виплачена позивачу із розрахунку за 10 повних місяців служби, а саме: 35:12Х10=29 діб, тобто за 29 діб, що і фактично було зроблено відповідачем, тому у задоволенні позову в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку в сумі 341,07 грн., також необхідно відмовити.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби у зв'язку із скороченням штатів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби у зв'язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У позивача обраховано 11 повних календарних років служби.

Згідно частини 1 постанови Кабінету Міністрів України N 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При розрахунку одноразової грошової допомоги відповідач взяв до уваги грошове забезпечення позивача за жовтень 2015 року, а саме: посадовий оклад в розмірі 560 грн., оклад за звання в розмірі 60 грн., надбавку за вислугу років в розмірі 155 грн., надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 387,50 грн., премію в розмірі 1708,88 грн., а всього 2871,38 грн.

Таким чином одноразова грошова допомога відповідачу становить: 2871,38 грн.,х11х50 %=15792,59 грн.

Позивач при проведенні свого розрахунку одноразової грошової допомоги взяв до уваги святкову винагороду в сумі 1026 грн., та грошове забезпечення за участь в АТО в сумі 3112,21 грн., які виплачені йому в жовтні 2015 року. Такі виплати є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення та не входять до місячного грошового забезпечення, відповідно їх не можна враховувати при розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені.

Згідно частини 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 цього ж Кодексу встановлено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Дослідження змісту наведених норм Закону України «Про міліцію», «Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ», встановлених по справі обставини в контексті із дослідженням змісту норм КЗпП України, дає суду підстави зробити висновок про те, що КЗпП України та інші акти законодавства України, прийняті відповідно до нього не регулюють правовідносини які виникають при проходженні громадянами України служби в органах внутрішніх справ які відносяться до категорії осіб рядового і начальницького складу. Особи рядового і начальницького складу є спеціальними субєктами права, так як не перебувають у трудових відносинах з органами внутрішніх справ, а проходять саме службу в таких органах.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно частини 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Таким чином суд вважає, що посилання позивача на норми КЗпП України у своїх поясненнях в підтвердження позовних вимог є помилковими, оскільки порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу регулюється Законом України «Про міліцію», «Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ», в звязку з чим суд не бере до уваги такі пояснення позивача по справі при вирішенні спору, в звязку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги при звільненні на підставі статті 44 КЗпП України.

Відповідно похідним чином не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в яких він просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 28041,70 грн., коштів в сумі 2868,66 грн., як компенсацію в звязку із затримкою виплати розрахунку при звільненні та 1000 грн., завданої позивачу моральної шкоди, разом 31910,36 грн.

Аналізуючи викладене, оцінюючи все в сукупності суд приходить до висновку, що позов необґрунтований і недоведений в судовому засіданні дослідженими доказами, тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про міліцію», ст. ст. 3, 4 КЗпП України, ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року, постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року, Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», ст.ст. 9, 11, 86, 159 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 12.02.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 лютого 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1