Справа № 821/3646/15-а
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3646/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопереробне підприємство "Зерно Таврії" до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернопереробне підприємство «Зерно Таврії» (далі - позивач, ТОВ «ЗГІН «Зерно Таврії») звернулось з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби (далі - відповідач, ОСОБА_3 ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.04.2012р. №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Свої вимоги позивач мотивує протиправністю податкових повідомлень-рішень в частині їх оскарження, оскільки висновки відповідача про заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за листопад 2010 року в сумі 4724 грн. та про заниження податку на прибуток за 2010 рік по відносинах з ПрАТ «Скадовське ХПП» суперечать вимогам податкового законодавства. Зокрема, в якості підстави для висновку про порушення ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» вимог пп.7.4.1. пп.7.4.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», та п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2. пп.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» ОСОБА_3 ОДПІ зазначає, що документи що фіксують здійснення господарських операцій з ПрАТ «Скадовське ХПП» визнані недійсними в результаті визнання угод нікчемними по операціям придбання товару у постачальника у другому ланцюгу - ПП «Стилет-Юг». Але ці ствердження не підтверджені належними доказами та спростовуються наявними документами первинного бухгалтерського обліку. При цьому нормами Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється лише на підставі податкової накладної, яка сама по собі є єдиною і достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства та її виписки особою, що має на це право. Позивачем отримано від контрагента належним чином оформлену податкову накладну на всю кількість товару, придбаного відповідно до укладеної угоди. Отриманий товар оплачений позивачем у повному обсязі, у тому числі з урахуванням суми податку на додану вартість, і в подальшому використаний у власній господарській діяльності. Крім того обставини, щодо невизнання нікчемними спірних правочинів встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили по адміністративній справі №2а- 5650/11/2170, у якій брали участь ті самі особи відносно визнання нечинним податкового повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2010 року за господарською операцією позивача з ПрАТ «Скадовське ХПП» щодо придбання сої. Нарахування податкового кредиту, який був предметом спору, здійснювалось на підставі податкової накладної №10 від 28.10.2010р., яка є письмовим доказом і в цій справі. Щодо амортизаційних нарахувань позивач зазначив, що нарахування були здійснені у повній відповідності до вимог статті 145 Податкового кодексу України та пункту 6 підрозділу 4 розділу XX перехідних положень ІІКУ, на виконання яких для визначення переліку обєктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до пункту 145.1 статті 145 Кодексу, з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III Кодексу (01.04.2011р.), застосовані дані інвентаризації, проведеної станом на 1 квітня 2011 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року позовні вимоги ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 24 квітня 2012 року, № від 24 квітня 2012 року в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 122 959,00 грн., в тому числі 98 367,00 грн. за основним платежем та 24 592,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. № від 24 квітня 2012 року в частині зменшення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 496 018,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету на користь ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» судовий збір у розмірі 1 283,09 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2015 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.02.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012р. в частині задоволення позову скасовано з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції колегія суддів зазначила, що судами попередніх інстанцій не виконано вимоги щодо об'єктивності, всебічності та повноти розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги уточнив. Просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за листопад 2010р. на 5 905 грн., з яких за основним платежем на 4 724 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на 1181 грн. Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 122959 грн., в тому числі за основним платежем на 98367 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на 24592 грн. Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 496018 грн. Свої позовні вимоги в цій частині підтримали, надали суду додаткові обгрунтування своїх вимог та просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених в письмових запереченнях, в яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

За період розгляду справи ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція Херсонської області Державної податкової служби була реорганізована та виключена з Єдиного державного реєстру, а її правонаступником є ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

У зв'язку з цим на підставі ст.55 КАС України, суд допустив процесуальне правонаступництво. Таким чином, відповідачем по справі слід вважати ОСОБА_3 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - ОСОБА_3 ОДПІ).

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем у період з 12.03.2012р. по 04.04.2012р. проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2010р. по 31.12.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010р. по 31.12.2011р., за результатами якої складено акт від 11.04.2012р. №56/2301/34136953.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп.7.4.1. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ч.1 ст.203. 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у зв'язку з чим завищено податковий кредит у жовтні 2010 року в сумі 4724,00 грн., а також п.5.1. пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 гі.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункту 138.1 ст.138. пункту 145.1, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2010 рік на 104 742,00 грн. та завищене відємне значення обєкта оподаткування з податку на прибуток на 908274,00 грн.

Висновок ОСОБА_3 ОДПІ про завищення ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» суми податкового кредиту та часткового заниження податку на прибуток грунтується на визнані відповідачем господарських операцій з ПрАТ «Скадовське ХПП» недійсними. Недійсність операції повязана з визнанням відповідачем угод нікчемними по придбанню ПрАТ «Скадовське ХПП» товару (сої) у постачальника у другому ланцюгу - ПП «Стилет-Юг».

Як зазначає відповідач, в порушення ч.1 ст.203, ст.ст.215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 ІДП України), та в порушення вимог пп.5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994р. №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» позивач витрати за правочинами. здійсненими з ПрАТ "Скадовське ХПП". у сумі 393468,55 грн. неправомірно відніс до складу валових витрат, а в порушення ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» до податкового кредиту - податок на додану вартість по дим операціям у сумі 4 724,00 грн.

На думку відповідача, правочини позивача, укладені з ПрАТ «Скадовське ХПП». створені без мети реального настання наслідків, порушують публічний характер, суперечать інтересам держави, а тому є нікчемними.

Висновок про нікчемність (недійсність) правочинів відповідачем зроблено на підставі актів перевірок ПрАТ "Скадовське ХПП" від 10.05.2011р. №138/23/21301823 та від 29.07.2011р. №261/23/21301823. проведених працівниками ДНІ у Скадовському районі, та акту перевірки ПП «Стилет-Юг» від 09.03.2011р. №614/23-2/37048886. проведеного ДПІ у м.Херсоні, про що зазначено в акті перевірки №56. За цими актами податковий орган визнав нікчемними правочини з придбання товарів ПрАТ "Скадовське ХПП" у контрагента ПП«Стилет-Юг» і тому вважає недійсними правочини з подальшого продажу цих товарів контрагентом позивача.

На підставі акту перевірки ОСОБА_3 ОДПІ винесено податкове повідомлення- рішення від 24 квітня 2012 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за листопад 2010 року на 4724,00 грн. за основним платежем та на 1181,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 24 квітня 2012 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за 2010 рік на 130928,00, з яких 98 367,00 грн. за основним платежем та на 24592,00 грн. за штрафними (фінансовими санкціями) по господарській операції із ПрАТ «Скадовське ХПП», що оскаржується позивачем.

При вирішенні даного публічно-правового спору, з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2015 року, суд зазначає наступне.

Положеннями пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

На підставі пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З наведених законодавчих положень слідує, що умовами реалізації права платника на податковий кредит та на включення суми вартості товару до валових витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону № 996 первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми): дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що одним із основних видів діяльності ТОВ «ЗПП «Зерно Таврїї» є оптова торгівля зерном, 46.21 за КВЕД. Одним із постачальників підприємства в жовтні 2010 року був ПрАТ «Скадовське ХПП». у якого відповідно до договору поставки №20 від 28.10.2010р. ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» придбало у жовтні 2010 року сою в кількості 300т по ціні 2725,00 грн. на загальну суму 981000,00 грн.

01.11.2010р. отриманий товар Позивачем оплачено в безготівковому порядку згідно платіжного доручення №819 від 01.11.2010р. в сумі 981 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 163500,00 грн. Придбану сою Позивач використав у своїй господарській діяльності з метою подальшого її продажу на експорт за контрактом №406/114-10 від 27.10.10 з компанією «WESTOIL LTD» (США). Зовнішньоекономічна операція з продажу товару, який підлягає вивозу за межі митного кордону України, відбулась відповідно до ВМД №508030301/2010/000959 від 18.11.2010р. в повному обсязі (300000 кг), умови поставки: UA Скадовськ.

Рух отриманого позивачем у постачальника товару та передача його кінцевому покупцю підтверджено крім відповідних актів приймання-передачі та складською квитанцією, також Біржовим контрактом ТБ«АГРАРНА БІРЖА» №ЗЕК-272 від 01.11.2010р., підписаного брокерською конторою, обовязковою умовою підписання якого є підтвердження наявності товару та його показників для встановлення біржової ціни товару, а також Договором №0111-ТЕО/ЕК-16 про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.11.2010р. з ТОВ «Українська морська транспортно-інвестиційна компанія», в обовязки якої входило здійснювати контроль за рухом вантажу Клієнта, організація приймання транспортних засобів з вантажем для відправки в ДП «Скадовський морський торгівельний порт». Виконання цих робіт підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, доданих до матеріалів справи.

На підставі складених за результатами цих взаємовідносин документів, позивачем сформовано податковий кредит жовтня 2010 року у сумі 323061,00 грн., який відображено у додатку №5 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, до складу якої включено податковий кредит за господарською операцією з ПрАТ «Скадовське ХПП» в сумі 4724,00 грн. та сформовано валові витрати IV кварталу 2010 року в сумі 393469,00 грн.

Вищевказані первинні документи підтверджують фактичне виконання господарської операції між позивачем та ПрАТ «Скадовське ХПП». рух активів, зміну зобов'язань та власного капіталу позивача, фактичну сплату позивачем податку на додану вартість в ціні товару. Господарська операція з поставки сої відповідає змісту, відображеному в укладеному платником податків договорі.

Надані позивачем документи - договори поставки, складського зберігання товару, видаткова і податкова накладні мають всі необхідні реквізити, передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та на підставі даних первинних документів можливо ідентифікувати контрагентів, зміст та обсяг проведеної господарської операції.

Тобто позивачем виконано всі умови Закону України «Про податок на додану вартість» в частині формування податкового кредиту та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» про включення до валових витрат вартість придбаних ТМЦ в IV кварталі 2010 року.

Таким чином первинними документами підтверджено як реальність здійснення господарської операції між позивачем та ПрАТ «Скадовське ХПП» у жовтні 2010 року, так і правомірність віднесення позивачем сплаченої у ціні товару суми ПДВ у розмірі 4724,00 грн. до податкового кредиту жовтня 2010 року та включення до валових витрат в IV кварталі вартості придбаної сої без ПДВ у розмірі 393468,55 грн.

Стосовно наведеного в акті перевірки визнання відповідачем господарських договорів між ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» та ПрАТ «Скадовське ХПП» недійсними (нікчемними) суд вважає, що жодним нормативно-правовим актом не визначено право податкового органу самостійно надавати оцінку укладеним (вчиненим) договорам з визначенням їх нікчемними, недійсними із застосуванням відповідних наслідків в результаті вчинення таких правочинів оскільки правочини, що мають ознаки оспорюваності, визнаються недійсними в судовому порядку та за рішенням суду.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства на наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Судом також встановлено, що висновки актів перевірок контрагента позивача щодо нікчемності правочинів, укладених позивачем та ПрАТ «Скадовське ХПП» вже були предметом судового розгляду Херсонським окружним адміністративним судом та Одеським апеляційним адміністративним судом та визнані неправомірними.

Оскільки всупереч вимог ст.71 КАС України податковий орган, заперечуючи проти позову, не надав належних та допустимих доказів правомірності прийнятих ним оскаржених податкових повідомлень-рішень, а позивач надав докази правильного формування податкового кредиту та валових витрат, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення в цій частині адміністративного позову.

Іншою спірною обставиною, яка є предметом судового розгляду, є зменшення відповідачем валових витрат ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» за 2011 рік на 496018,00 грн.

Судом встановлено, що в акті перевірки позивача ОСОБА_3 ОДПІ визначено порушення позивачем пп.145.1.2 пункту 145.1 статті 145 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України), у зв'язку з чим контролюючим органом виписано податкове повідомлення-рішення від 24 квітня 2012 року №, яким зменшено суму відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» за 4 квартал 2011 року на 908274,00 грн.

Позивач оскаржив до суду вказане податкове повідомлення-рішення тільки в частині зменшення відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 496018,00 грн., повязаному з нарахуванням амортизації основних засобів, а в іншій частині порушень, зазначених у висновку акту перевірки, що відображені у податковому повідомленні-рішенні, позивач їх не оскаржує.

Як стверджує відповідач підприємством з 01.04.2011р. неправильно визначались мінімально допустимі строки у роках корисного використання основних засобів, що вплинуло на визначення нарахованої суми амортизації у рядку 05.1, 06.1, 06.2 податкової декларації за 2-4 квартали та, як наслідок, призвело до завищення рядка 4 податкової декларації з податку на прибуток «витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування», на суму 496018 грн.

Позивач наполягав, що нарахування амортизації основних засобів відбувалось з повним дотриманням вимог податкового законодавства у відповідності з приписами пункту 6 підрозділу 4 розділу XX перехідних положень ПК України, відповідно до п.145.1 ст.145 Кодексу, за результатами інвентаризації основних засобів, проведеної станом на 01.04.2011р.

Вирішуючи спір в цій частині та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно пп.145.1.1 п.145.1 ст.145 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нарахування амортизації нематеріальних активів здійснюється із застосуванням методів, визначених у підпункті 145.1.5 пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу протягом встановлених кодексом строків. Облік вартості, яка амортизується, нематеріальних активів ведеться за кожним з обєктів, що входять до складу окремої групи.

Відповідно до пп.145.1.2 п.145. ст.145 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього обєкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації.

У зв'язку з тим, що пп.145.1.2 ПК України містить посилання на наказ по підприємству, що оформляється визнанні об'єкта основних фондів активом, підтверджується той факт, що і в податковому, і в бухгалтерському обліку саме ця дата є відправною для нарахування амортизації.

Згідно з підпунктом 6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК України для визначення переліку обєктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу застосовуються дані інвентаризації, проведеної станом на 1 квітня 2011 року.

Вартість, яка амортизується, по кожному обєкту основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів визначається як первісна (переоцінена) з урахуванням капіталізованих витрат на модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкцію тощо, а також суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції визначила в ухвалі від 05.11.2015р., що строк корисного використання обєктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів для нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III Податкового кодексу України визначається платником податку самостійно з урахуванням дати введення їх в експлуатацію, але не менше мінімально допустимих строків корисного використання, визначених пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу.

Таким чином, при обчисленні амортизаційних відрахувань, починаючи з 01 квітня 2011 року, платник повинен був використовувати вартість по кожному обєкту основних засобів, визначену станом на 01 квітня 2011 року, а не первісну вартість, за якою відповідні обєкти зараховано на баланс.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснення сторін та з наданих позивачем письмових доказів, ТОВ «ЗПП «Зерно Таврії» відповідно до вимог п.6 підрозділу 4 розділу XX ПК України проведено інвентаризацію основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами станом на 01.04.2011р. Це відмічено і відповідачем в акті перевірки. При цьому у судовому засіданні не було заявлено будь-яких зауважень, щодо змісту складеного позивачем акту інвентаризації, в якому підприємством встановлено строк корисного використання основних засобів, вартість по кожному обєкту та спосіб нарахування амортизації. Зауважень щодо проведеної підприємством інвентаризації та документів її оформлення (актів, наказів) відповідачем не заявлено.

Позивачем в матеріалах інвентаризації, наданих суду та долучених до матеріалів справи, самостійно визначено строк корисного використання об'єктів основних засобів з урахуванням дати введення їх в експлуатацію з дотриманням обмежень щодо мінімально допустимих строків корисного використання, визначених п.145.1 ст.145 ПК України та із зазначенням вартості по кожному об'єкту основних засобів, визначену станом на 01.04.2011р. Як встановлено судом із пояснень представників позивача, саме ця вартість основних засобів, а не первісна, за якою об'єкти зараховані на баланс, була використана при обчисленні амортизаційних відрахувань.

Враховуючи, що в акті перевірки позивача не значилось зауваження контролюючого органу та не оскаржувалось у судовому засіданні застосування позивачем вартості обєктів при обчисленні амортизаційних відрахувань, а також не спростовувалось правильність визначення вартості основних засобів в матеріалах інвентаризації, суд при наданні правової оцінки діям позивача обмежився наданими суду доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно визначив розмір амортизаційних відрахувань основних засобів, визначених матеріалами інвентаризації, проведеної станом на 01.04.2011р. з урахуванням мінімально допустимих строків корисного використання відповідної групи основних засобів, виходячи з дати введення їх в експлуатацію.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 24.04.2012р. №, НОМЕР_1, НОМЕР_2 прийняті відповідачем безпідставно, а тому підлягають скасуванню.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції (Горностаївське відділення) від 24.04.2012р. №.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції (Горностаївське відділення) від 24.04.2012р. № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 122959,00 грн., в тому числі за основним платежем - на 98367,00 грн., за штрафними санкціями - на 24592,00 грн.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції (Горностаївське відділення) від 24.04.2012р. № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 496018,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопереробне підприємство "Зерно Таврії" () сплачений судовий збір в сумі 2146,00 грн. шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 лютого 2016 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 8.3.1