Справа № 2-а-631/10
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-631/2010 р.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області вскладі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС України в Чернігівській області та інспектора ДПС Корюківського ВДАІ ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності та про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду, з цією позовною заявою в порядку адміністративного судочинства України, посилаючись на те, що постановою серії СВ №144216 від 20 жовтня 2010 року інспектора Корюківського ВДАІ прапорщика міліції ОСОБА_2, він був визнаний винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Посадова особа вважає, що 05 жовтня 2010 року о 15-й год. 30 хв. в м. Мена по вул. Шевченка він, керуючи автомобілем марки «УАЗ-452», державний номерний знак С2020РМ, переобладнаним з порушенням стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, в малотоннажному фургоні встановив місця для сидіння в кількості 4 шт., тому, на думку інспектора, він порушив п.31.3 п.п. 2 «а» ПДР України, і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.1 КУпАП.

Вважає, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст. 268 КУпАП. Позивач вину свою не визнає . вважає що ПДР він не порушив. Він не заперечує той факт, що 05 жовтня 2010 року о 15 год. 30 хв. в м. Мена по вул. Шевченка, керував автомобілем марки УАЗ-452, державний номерний знак С2020 РМ. в якому були встановлені місця для сидіння в кількості 4 шт. Але вважає, що де переобладнання здійснено без порушення стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, тому не згоден з висновком інспектора, що він порушив вимоги п.31.3 п.п. «а» ПДР України, і що в його діях відсутній склад адмініетративкого правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КУпАП. В своїх поясненнях до протоколу позивач вказав, що з протоколом не згоден, бо в автомобілі були встановлені сидіння для перевезення робітників. Отже дана постанова є незаконною і підлягає скасуванню. Відповідно до п.21.10 ПДР України, проїзд у кузові вантажного автомобіля, не обладнаного для перевезення пасажирів, дозволяється лише особам, які супроводжують вантаж або їдуть за ним. за умови, що вони забезпечені місцями для сидіння, розташованими згідно з вимогами пункту 21.6 цих Правил техніки безпеки. Кількість пасажирів у кузові та кабші не повинна перевищувати 8 чоловік. В п.21.6 цих Правил вказані вимоги для закріплення сидінь в кузові вантажного автомобіля. Сидіння в керованому позивачем автомобілі встановлені відповідно до вимог п.21.6 ПДР, тому він не порушив п.31.3 п.п. «а» ПДР України, отже в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ст..121 ч.1 КУпАП. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду за протиправні дії працівника ВДАІ по необгрунтованому притягненню позивача до адміністративної відповідальності в розмірі 1000 гривень та стягнути на його користь витрати на юридичну допомогу згідно квитанції.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також пояснив, що дійсно він не звернувся до суду в 10 денний строк з моменту винесення відносно нього постанови так як не прочитав про це в постанові. Також пояснив, що за конструкцією його автомобіля не передбачено обладнання в ньому пасажирських силі ні. за кількістю більшою ніж була в автомобілі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача УДАІ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не зявились, про поважні причини неявки не повідомили, своєчасно та в установлений строк повідомлені про час і місце розгляду справи в суді. До суду надані матеріали адміністративної справи, які приєднані до матеріалів справи.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову за наступних підстав. По справі встановлено, що постановою серії СВ №144216 від 20 жовтня 2010 року інспектора Корюківського ВДАІ прапорщика міліції ОСОБА_2, він був визнаний винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Посадова особа вважає, що 05 жовтня 2010 року о 15-й год. 30 хв. в м. Мена по вул. Шевченка він, керуючи автомобілем марки «УАЗ-452», державний номерний знак С2020РМ, переобладнаним з порушенням стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, в малотоннажному фургоні встановив місця для сидіння в кількості 4 шт. тому, на думку інспектора, він порушив п.31.3 п.п. 2 «а» ПДР України, і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач та представник відповідача у судові засідання не з'явився.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення позивачем повинна була податися протягом десяти днів з дня винесення постанови, тобто не пізніше 22 травня 2010 року, а фактично адміністративний позов подано 30 жовтня 2010 року. Позивачем під час розгляду справи хоча в позові зазначалось про поновлення строку на подання скарги на постанову про адміністративне правопорушення як пропущеного з поважних причин, однак достатніх доказів про це суду не надано. Натомість в судовому засіданні позивачем було зазначено, що дійсно він не звернувся до суду в 10 денний строк з моменту винесення відносно нього постанови так як не прочитав про це в постанові. Вказане не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Отже, суд приходить до висновку, що так як позивачем пропущено строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення і під час розгляду справи в суді позивачем: не надано доказів про поважність пропуску строку звернення до суду то позов позивача підлягає відмові в задоволенні з вказаних підстав.

Встановлено, що постанова повинна відповідати вимогам ст. 283 та 287 КУпАП, а саме в ній треба навести докази, на яких зроблено висновок про скоєння особою правопорушення, а також мотиви відкидання інших доказів на які посилається правопорушник. З пояснень в протоколі вбачається , що особою відносно якої складено протокол, зазначено, що він не згоден, що скоїв вказане правопорушення. В постанові зазначено, чому саме дані обставини не взяті до уваги. Судом враховано, що на даний час відсутня будь-яка можливість здобути інші докази по справі, тому вважає то повернення справи на доопрацювання не доцільне.

Матеріали справи містять докази на підставі яких було прийнято рішення по справі. Відповідачем надано докази правомірності винесеної постанови. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача були зібрані всі необхідні матеріали; з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні: чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст. ст. 268, 278 - 280 КУпАП,

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Але при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. а саме: враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу

правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто постанова винесена неупереджено, а інспектором об'єктивно, досліджені та враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Таким чином, суд, дослідивши всі надані позивачем матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення СВ1 № 016838 та постанову СВ № 144216 від 20.10.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення та постанова по справі про адміністративне правопорушення винесені в межах компетенції, без порушень вимог ст. ст. 14-1, 33, 254 - 255, 258, 268, 278 - 280 КУпАП, як що винесені на підставі і у порядку, що передбачені законом, а також обґрунтовано, а тому позов ОСОБА_1 підлягає відмові в задоволенні.

Також слід звільнити сторони від сплати державного мита відповідно законодавства, витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 14і, 33, 122 ч. 2. 247, 251, 268, 2/8 - 280. 289. 293 КУпАП. ст. ст. 3. 6, 18 ч.2, 87, 128, 158-103, Ю7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАЇ УМВС України в Чернігівській області та інспектора ДПС Корюківського ВДАІ ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності та яро стягнення шкоди в звязку з пропуском строку звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Звільнити сторони від сплати державного мита відповідно законодавства і ці витрати віднести за рахунок держави.

Копію постанови направити сторонам до відому.

Постанова не оскаржується.

Суддя