Справа № 815/6878/15
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6878/15

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Найденко О.І.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Суворовському районі м. Одеси) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №139-17 від 01 липня 2015 року, яким йому визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем порушені норми ПК України щодо надіслання (вручення) платнику податку відповідного рішення про сплату суми транспортного податку з фізичних осіб, у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що спірне податкове повідомлення-рішення було направлено за останньою відомою адресою платника податків відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України. При цьому поштове відправлення було здійснено рекомендованим направленням з повідомленням про вручення, що підтверджується повідомленням про вручення, згідно якого позивач особисто отримав останнє. Зважаючи на те, що належний позивачу автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником відповідного податку, представник відповідача зважав на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відсутність підстав для його скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

16 лютого 2015 року за вхід. №693/8/15-54-17-03 до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надійшов лист ГУ ДФС в Одеській області від 13 лютого 2015 року №1479/7/15-32-17-03, яким надано інформацію по фізичним особам власникам транспортних засобів для відпрацювання та вжиття заходів для залучення до оподаткування транспортним податком відповідно до ст. 267 ПК України.

Відповідно до наданої інформації та бази даних податкової інспекції ІС "Податковий блок" у ОСОБА_2 перебуває у власності автомобіль марки Toyota Landcruiser 200, 2011 року випуску з обємом двигуна 4 461 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі наявної інформації та згідно ст. 267 ПК України ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року №139-17 на суму 25 000 грн.

Відповідно до наданої ГУ МВС України в Одеській області листом від 20 січня 2015 року №7/0-190 (із електронними додатками "НАИС", "РИИС") до ГУ ДФС в Одеській області інформації, у ОСОБА_2 перебуває у власності автомобіль марки Toyota Landcruiser 200, 2011 року випуску з обємом двигуна 4 461 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно переліку осіб, які підпадають під оподаткування транспортним податком при реєстрації транспортного засобу ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за якою й було направлено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки належний позивачу автомобіль 2011 року випуску з обємом двигуна 4461 куб.см. згідно п.267.2 ст. 267 ПК України є обєктом оподаткування транспортним податком, то позивач є платником вказаного податку відповідно до ПК України. Крім того, посилання позивача на відправлення спірного податкового повідомлення-рішення простою кореспонденцією, як на підставу для його скасування, повністю спростовано в ході судового розгляду справи.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, пп.10.1.1 п.10.1, п.10.3 ст. 10, п.п.14.1.163 п.14.1 ст. 14, ст. 267 ПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказується, що відповідачем порушені норми ПК України щодо надіслання (вручення) платнику податку відповідного рішення про сплату суми транспортного податку з фізичних осіб, а саме те, що воно направлено не за адресою реєстрації апелянта та після 01 липня 2015 року.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий транспортний податок.

Відповідно до п.п.26.1.1 п.267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3 000 куб.см.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб Toyota Landcruiser 200, 2011 року випуску, який належить позивачу на праві власності, використовується з 2012 року, тобто менше ніж 5 років і має обєм циліндрів двигуна 4 461 куб.см., тобто більше ніж 3000 куб см.

З наведеного вбачається, що транспортний засіб позивача підпадає під визначення обєкту оподаткування новим транспортним податком відповідно до ст.267 ПК України, а позивач є платником такого податку.

Відповідно до п.267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

За таких обставин, відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення №139-17 від 01 липня 2015 року, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000 грн.

Судова колегія зазначає, що в суді першої інстанції позивачем та його представником не заперечувалось те, що ОСОБА_2 є платником транспортного податку, а обґрунтовуючи неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення, посилались лише на те, що податковою інспекції порушено порядок надіслання (вручення) платнику податку вказаного рішення.

Стосовно тверджень апелянта про порушення податковою інспекцією порядку надіслання йому оскаржуваного рішення, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п.п.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято відповідачем 01 липня 2015 року. На думку судової колегії, порушення строків його направлення не позбавляє позивача обовязку сплачувати транспортний податок.

Враховуючи принцип пропорційності, судова колегія вважає, що вказане порушення є меншим, ніж фактичне звільнення позивача від сплати транспортного податку у 2015 році. При цьому судова колегія враховує, що позивач визнав свій обов'язок щодо сплати транспортного податку при вирішенні справи судом першої інстанції.

Також, судова колегія вважає, що строк направлення позивачу податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не змінює обсягу його законних прав та обовязків, адже перебіг строку як для сплати податку так і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

02 лютого 2016 року під час судового засідання в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 було подано додаткові пояснення до апеляційної скарги. В цих поясненням представник апелянта навів інші підстави для скасування оскаржуваної постанови, а саме те, що застосування контролюючим органом положень ПК України з урахуванням внесених Законом змін та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Вищенаведені додаткові пояснення за формою та змістом відповідають доповненням до апеляційною скарги.

Згідно ч.1 ст. 193 КАС України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

По-перше, судова колегія зазначає, що додаткові пояснення були подані апелянтом з пропуском строку, оскільки він сплинув ще 28 грудня 2015 року (кінцевий строк на апеляційне оскарження).

По-друге, судова колегія не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не досліджувались судом першої інстанції при розгляді справи, а тому не можуть буди підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 лютого 2016 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.