Справа № 810/3053/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3053/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.

представника відповідача Василюк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження від 23.06.2015 № 1436, згідно з яким позивачу анульовані ліцензії на провадження страхової діяльності.

Обґрунтовуючи доводи щодо незаконності спірного розпорядження, позивач зазначив, що не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців, оскільки об'єктивно був позбавлений можливості щодо цього, позаяк, двома іншими послідовно прийнятими у попередні періоди розпорядженнями відповідач тимчасово зупиняв дію ліцензій позивача. За наведеного, період, у якому діяла незаконна заборона на здійснення страхової діяльності, не може братися до уваги при обчисленні 12-місячного строку, передбаченого пунктом 7.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання з'явився представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача до суду не з'явився, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що основним видом діяльності ТДВ "Страхова компанія "Рада" є страхова діяльність, позивач включений до Державного реєстру фінансових установ.

У липні 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, прийняла розпорядження від 23.06.2015 № 1436 "Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності, виданих Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада", відповідно до якого анульовано ліцензії:

у формі добровільного: страхування вантажів та багажу (вантажобагажу) серії АВ № 594202; страхування наземного транспорту (крім залізничного) серії АВ № 594203; страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ серії АВ № 594204; страхування водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту) серії АВ № 594205; страхування виданих гарантій (порук) та прийнятих гарантій серії АВ № 594206; страхування залізничного транспорту серії АВ № 594207; страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) серії АВ № 594208; страхування майна [крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту), вантажів та багажу вантажобагажу)] серії АВ № 594208; медичного страхування (безперервного страхування здоров'я) серії АВ № 594210; страхування від нещасних випадків серії АВ № 594211; страхування відповідальності перед третіми особами [крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)] серії АВ № 594213; страхування повітряного транспорту серії АВ № 594214; страхування фінансових ризиків серії АВ № 594216; страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) серії АВ № 594217;

у формі обов'язкового: особистого страхування працівників відомчої (крім тих, які працюють в установах і організаціях, що фінансуються з державного бюджету України) та сільської пожежної охорони і членів добровільних пожежних дружин (команд) серії АВ № 594215; особистого страхування від нещасних випадків на транспорті серії АВ № 594212; авіаційного страхування цивільної авіації серії АВ № 594201.

Рішення прийнято у зв'язку із тим, що позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців, чим порушив пункт 7.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 р. за № 805/8126.

Такий висновок зроблено відповідачем на підставі аналізу звітних даних Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада" за 2014 рік та перший квартал 2015 року, що надійшли до Нацкомфінпослуг.

Вважаючи вказане розпорядження незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті розпорядження про анулювання ліцензій позивача на провадження страхової діяльності відповідач діяв з порушенням вимог пункту 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та пункту 7.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40, адже строк, упродовж якого позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії від дати прийняття оспорюваного розпорядження є меншим, ніж 12 місяців.

Апелянт, не погоджуючись із таким висновком суду першої інстанції, власні доводи мотивував тим, що оскаржуване рішення прийнято ним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами страхової діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 34 цього Закону, здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Перелік заходів впливу, які можуть бути застосовані Нацкомфінпослуг визначено у ст. 40 даного Закону, серед яких у тому числі можливість тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг (п. 4 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

За наведеного нормативного регулювання, суд першої інстанції звернув увагу, що страховик має право здійснювати страхову діяльність тільки після отримання відповідної ліцензії упродовж строку дії ліцензії, який спливає з настанням визначеного у ліцензії терміну або в силу прийняття регулятором рішення про скасування або анулювання (відкликання) ліцензії.

Нацкомфінпослуг має повноваження тимчасово зупинити або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг у разі встановлення порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

Відповідно до п.7.1 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 р. за № 805/8126 тимчасовим зупиненням (обмеженням) дії ліцензії є тимчасове позбавлення страховика права на провадження страхової діяльності.

Поряд із цим, пунктом 7.3 зазначених вище Ліцензійних умов передбачено, що підставою для анулювання (відкликання) ліцензії є, зокрема, нездійснення страховиком страхової діяльності відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців.

Приймаючи спірне рішення про анулювання ліцензій позивача на провадження страхової діяльності, відповідач виходив з того, що позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців

Позивач не заперечував, що не здійснював страхову діяльність протягом останніх 12 місяців, зокрема, упродовж 2014 року та І кварталу 2015 року, проте звернув увагу, що у цей період Нацкомфінпослуг двічі зупиняв дію ліцензії позивача на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

З наявних у справі матеріалів, судом першої інстанції правильно установлено, що згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 26.12.13 № 4742 дію ліцензії позивача на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг було тимчасово зупинено.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2014 в адміністративній справі № 826/1418/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014, суд визнав протиправним та скасував розпорядження Нацкомфінпослуг від 26.12.13 № 4742 "Про тимчасове зупинення дії ліцензії з надання фінансових послуг ТДВ "СК "Рада".

У липні 2014 року Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження від 10.07.2014 № 2101, згідно з яким вдруге було зупинено дію ліцензії позивача на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 від 27.11.2014 в адміністративній справі № 810/5123/14 суд визнав нечинним та скасував розпорядження Нацкомфінпослуг від 10.07.2014 № 2101 "Про тимчасове зупинення дії ліцензій Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада" на провадження страхової діяльності".

Отже, як встановлено судом при вирішенні спору, у 2014 році позивач фактично мав право здійснювати страхову діяльність у періоди з 22.05.2014 по 10.07.2014 та з 27.11.2014 по 31.12.2014, що разом становить 83 календарних дні; у 2015 році - у період з 01.01.2015 по 23.06.2015, що становить 173 календарних дні.

В даному випадку апеляційний суд враховує, що зупинення дії ліцензії позивача рішеннями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг не виключає у повній мірі, проте суттєво обмежує та об'єктивно перешкоджає здійсненню страхувальником діяльності відповідно до вимог Ліцензійних правил.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при обчислені передбаченого пунктом 7.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності строку нездійснення страховиком страхової діяльності відповідно до виданої ліцензії Нацкоміфінпослуг має визначити строк, який має бути останнім і тривати не менше 12 місяців, упродовж якого ліцензія діяла, але страхувальник не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії.

При цьому, при обчисленні такого строку не можуть враховуватися періоди, в яких страхувальник був позбавлений або суттєво обмежувалася можливість здійснювати таку діяльність в силу встановлених на підставі актів органів державної влади обмежень чи заборон.

У зв'язку із наведеним, при вирішенні спору судом установлено, що строк, упродовж якого позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії від дати прийняття оспорюваного розпорядження є меншим, ніж 12 місяців, що у свою чергу, свідчить на користь висновку про порушення відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті розпорядження про анулювання ліцензій позивача на провадження страхової діяльності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Посилання апелянта на ту обставину, що постановою Вищого адміністративного суду України від 11.11.2015 скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі 826/1418/14, та прийнято рішення про відмову у задоволенні позову, судова колегія не приймає до уваги, оскільки згідно зі ст. 254 КАС України дане рішення суду касаційної інстанції набрало законної сили 11.11.2015, тобто після прийняття відповідачем оскаржуваного у даній справі розпорядження про анулювання ліцензії від 23.06.2015 № 1436, а отже встановлених судом першої інстанції обставин щодо періодів, у які позивач мав можливість здійснювати страхову діяльність, не спростовує.

За правилами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд існування підстав для виходу за межі доводів та вимог апелянта не встановив.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 04 лютого 2016 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.