Справа № 826/18659/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Вікант» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Вікант» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 14 серпня 2015 року №0.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем проведена документальна невиїзна позапланова перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «Федерал-Маркет» за квітень-травень 2015 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог: п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.п.198.1, 198.3, 198.4, 198.6 ст.198, п.п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, завищення суми від»ємного значення поточного звітного (податкового) періоду та від»ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.24 Декларації) за травень 2015 року у сумі 30 937 402,00 грн.

За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено акт від 29 липня 2015 року №239/26-55-22-10/31568293 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «ТД Вікант» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «СФС Трейд» (39548253) та ТОВ «Федерал-Маркет» (39667330) за квітень-травень 2015 року».

Не погоджуючись з висновками вказаного акту перевірки Позивачем до Відповідача подано заперечення від 04 серпня 2015 року вих.№04/08-15.

Розглянувши подане заперечення Відповідач рішенням від 11 серпня 2015 року №14632/10/26-55-22-10 залишив заперечення без задоволення, а висновки акта перевірки від 29 липня 2015 року №239/26-55-22-10/31568293 без змін.

На підставі вказаного акта Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 14 серпня 2015 року №0, яким Позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 30 937 402,00 грн за звітний період травень 2015 року по податковій декларації від 18 червня 2015 року реєстр. №127664819.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням Позивач звернувся до суду.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

Відповідно пп.14.1.36, 14.1.181 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 44.1, 44.3 статті 44 Кодексу передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 138.1 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Кодексу витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Приписами пунктів 138.4, 138.5, 138.6 статті 138 Кодексу передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Кодексу встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Відповідно п.п.200.1, 200.2, 200.4 ст.200 Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Положеннями п.п.201.1, 201.2, 201.4, 201.8, 201.9, 201.10 ст.201 Кодексу визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «СФС Трейд» (постачальник) та Позивачем (покупець) 28 квітня 2015 року укладено договір поставки №2С.

Згідно пункту 1.1 вказаного договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити відповідно до умов цього договору сою товарну українського походження, придатну для переробки, врожаю 2014 року нормальної товарної якості.

Найменування асортимент, кількість, ціна, вартість товару, а також інші необхідні умови щодо товару вказуються сторонами в специфікаціях на кожну партію товару. Умови щодо характеристик якості товару визначені у п.п.2.2, 2.4 цього Договору.

Пунктами 6.1, 6.2, 3.1 - 3.3 договору поставки №2С передбачено, що поставка товару здійснюється силами та за рахунок постачальника. Витрати по транспортуванню товару несе постачальник. Постачальник поставляє Товар автомобільним транспортом на умовах СРТ згідно правил «Інкотермс-2010» з врахуванням Додаткової угоди від 29 квітня 2015року, за адресою: Іллічівськ, ТОВ «Іллічівський Зерновий Термінал», 68001, Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.1 Травня, 3, або на території порту Іллічівський ЗТ, за адресою: «Іллічівський ЗТ», 68001, Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.Паромна, 10, та/або Одесса, ТОВ «Олімпекс купе Інтернейшнл», м.Одеса, Митна площа, 1, та/або Херсон, ТОВ «Агро-Транзит-Інвест, м.Херсон, Домобудівельна вулиця, 11, та/або Одеса, ЗПТ ПП «Порто-САН», м.Одеса, вул.Пастера, 44, та/або Херсон, ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів», м.Херсон вул.Порт-Елеватор, 5, та/або Миколаїв, ПАТ «Миколаївський Комбінат хлібопродуктів», ТОВ «ГЕЛІОС АГРО», вул.Турбінна, 15-А, або на території порту «Геліос Агро», розташованого за адресою: Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Подимово, вул.Набережна, 21А, (в подальшому Термінал). Строк поставки товару зазначається сторонами у відповідних специфікаціях. Датою поставки товару/партії вважається дата підписання покупцем (його уповноваженим представником) видаткової накладної та акту приймання-передачі товару. Право власності на товар виникає у покупця в пункті поставки з дати поставки Товару.

Також, в матеріалах справи наявний договір поставки №2о від 28 квітня 2015 року, укладений між ТОВ «Федерал-Маркет» (постачальник) та Позивачем (покупець).

За умовами п.1.1 договору поставки №2о постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити відповідно до умов цього договору олію соняшникову нерафіновану, врожаю 2014 pоку, придатну для переробки, нормальної товарної якості, наливом. Найменування асортимент, кількість, ціна, вартість товару, а також інші необхідні умови щодо товару вказуються сторонами в специфікаціях на кожну партію товару. Умови щодо характеристик якості товару визначені у п.2.2, 2.3, 2.5 цього Договору.

Пунктами 3.1-3.3, 3.8 цього договору передбачено, що постачальник поставляє товар автомобільним транспортом на умовах СРТ згідно правил «Інкотермс-2000» за адресою: м.Миколаїв, порт Евері, вул.Гражданська, 117, та/або ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина», м.Миколаїв, вул. В. Морська, 63, та/або м. Южне, Термінал ТОВ «Дельта Вілмар СНД» вул.Індустріальна, 6. Строк поставки товару до 31.12.2015 року. Датою поставки товару/партії вважається дата підписання покупцем (його уповноваженим представником) видаткової накладної та акту приймання-передачі товару. Право власності на товар виникає у покупця в пункті поставки з дати поставки товару. Крім того, товар (партія товару) поставляється в спеціалізованих автоцистернах для перевезення рослинної олії, що обладнані трафаретами у відповідності з правилами перевезення вантажів. Автоцистерни повинні бути з дюками, які щільно закриваються відповідно до ГОСТ 9218-86. Автоцистерни повинні бути чистими зовні. Автоцистерни, що використовуються для перевезення товару повинні бути без запаху, добре зачищені від залишкової олії, що в них зберігалась, пропарені, вимиті та висушені.

Розрахунок за отриманий товар (чи партії товару) здійснюється покупцем в національній валюті шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 90 банківських днів після отримання такого рахунку.

Як встановлено судом першої інстанції на виконання умов вказаних вище договорів, ТОВ «СФС Трейд» поставив на адресу Позивача сою товарну українського походження, врожаю 2014року, всього у кількості 1 713,929 тонн на загальну суму 16 794 482,86 грн (в т.ч. ПДВ 2 799 080,48 грн), а ТОВ «Федерал-Маркет» поставив олію соняшникову нерафіновану, врожаю 2014року, всього у кількості 8 348,080 тонн на загальну суму 168 829 929,60 грн (в т.ч. ПДВ - 28 138 321,60 грн).

Позивач на підтвердження фактів поставки продукції та проведення розрахунків за придбаний товар надав до суду першої інстанції копії наступних документів: договори поставок, специфікації до договорів поставок; податкових накладних; видаткових накладних, датованих квітнем-травнем 2015 року, складених на передачу-прийняття ТОВ «ТД Вікант» (в особі уповноваженого представника - менеджера ОСОБА_2 згідно відповідних довіреностей) від ТОВ «СФС Трейд» (в особі директора Данилова О.В.) товару (соєвих бобів); податкових накладних; видаткових накладних, датованих травнем 2015 року, складених на передачу-прийняття ТОВ «ТД Вікант» (в особі уповноваженого представника - менеджера ОСОБА_2 згідно відповідних довіреностей) від ТОВ «Федерал-Маркет» (в особі директора Данилова В.В.) товару (олії соняшникової нерафінованої); актів приймання-передачі товарів згідно умов договорів поставок та видаткових накладних, датованих квітнем-травнем 2015 року, складених та підписаних від імені постачальників директорами товариств та від імені покупця - менеджером ОСОБА_2; товарно-транспортних накладних, датованих квітнем-травнем 2015 року (за формою № 1-ТН) щодо перевезення вантажів (сої, олії соняшникової) автомобільним транспортом.

Зі змісту поданих Позивачем товарно-транспортних накладних вбачається, що: замовниками перевезень та вантажовідправниками значаться ТОВ «Будріал Плюс», ТОВ «Своп Трейл», ТОВ «Аедіф Компані», ТОВ «Нандо», ТОВ «Альтер Центр», ТОВ «Бразерс Груп», ТОВ «Даком Прінт»; вантажоодержувачами - ТОВ «СФС Трейд» і ТОВ «Федерал-Маркет» для експортера ТОВ «ТД Вікант», пункти навантажень - області України та найменування населених пунктів (міст, сел.), пункти розвантажень - місцезнаходження відповідних терміналів, а також наведені реквізити автомобільного перевізника (найменування юридичних осіб, П.І.П фізичних осіб-підприємців), водія (П.І.П.), автомобіля (держ. реєстр. номер, марка, модель авто) і причепу (держ. реєстр. номер).

Посилання апелянта на відсутність в деяких ТТН підписів відповідальної особи вантажоодержувача про прийняття вантажів спростовується відомостями зазначеними в накладних, в яких наявні відмітки терміналів про прийняття вантажів.

На вимогу суду апеляційної інстанції у зв»язку з зауваженнями представника Відповідача, Позивачем надані такі первинні документи, а саме: виписки по особовим рахункам Позивача в Акціонерному банкі «Південний», виписки з особового рахунку Позивача в АТ «ОТП Банк» за період з 01.01.2015 року по 31.10.2015 року, виписки з особового рахунку Позивача у АТ «Укрсиббанк», які завірені відповідними банками та підтверджують оплату Позивачем на користь ТОВ «Федерал-Маркет» з призначенням платежу «оплата за олію соняшникову за договором №2о від 28.04.2015 року у т.ч. ПДВ» на загальну суму 168 829 929,60 грн з ПДВ;

виписки по особовому рахунку Позивача в АТ «Укрсиббанк» щодо проведення розрахунків з ТОВ «СФС Трейд», загальна сума оплат згідно виписок з банку з призначенням платежу «оплата за соєві боби за договором №2С від 28.04.2015 року у т.ч. ПДВ» становить 16 794 482,86 грн з ПДВ.

Крім того, Позивачем на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій надані рахунки-фактури до договору поставки №2С від 28.04.2015 року (рахунки ТОВ «СФС Трейд» ) та до договору поставки №2о від 28.04.2015 року (рахунки ТОВ «Федерал-Маркет»).

З матеріалів справи вбачається, що придбані Позивачем товари у ТОВ «СФС Трейд» і ТОВ «Федерал-Маркет» були використані ним у власній господарській діяльності, а саме, реалізовані контрагенту-нерезиденту компанії «Apollo MANAGEMENT LIMITED» (Республіка Сейшели) згідно контрактів від 29.04.2015 року №1 та від 30.04.2015 року №2.

Колегія суддів звертає увагу, що Позивачем на обґрунтування наявності ділової мети при укладенні спірних правочинів надано до суду першої інстанції первинні документи, а саме: копію статуту ТОВ «ТД Вікант», довідки з органу статистики та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно названого товариства, реєстри реалізації товарів (соєвих бобів, олії соняшникової нерафінованої), копії контрактів від 29.04.2015 року №1 та від 30.04.2015 року № 2, копії документів листування з компанією «Apollo MANAGEMENT LIMITED» з питань звірення по залишкам олії соняшникової, копії актів приймання-передачі товарів за зазначеними контрактами, копії вантажних митних декларацій щодо митного оформлення товарів (соєвих бобів, олії соняшникової) на експорт (одержувач - Apollo MANAGEMENT LIMITED), копії роздруківок електронних платіжних доручень щодо надходження коштів від контрагента-нерезидента компанії «Apollo MANAGEMENT LIMITED».

На підтвердження оплати компанією «Apollo MANAGEMENT LIMITED», Позивачем до суду апеляційної інстанції надані банківські виписки Акціонерного банку «Південний» від 16.09.2015 року, 17.09.2015 року, 18.09.2015 року, 21.09.2015 року , 22.09.2015 року, 23.09.2015 року.

З первинних документів, що містяться у матеріалах справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами Позивача на придбання товарно-матеріальних цінностей (сої, соняшникової олії) та здійсненням ним господарської діяльності, а саме: оптова торгівля зерном, насінням і кормами для тварин, діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.

Аналізуючи подані Позивачем первинні документи, колегія суддів вважає, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

На застереження контролюючого органу в акті перевірки щодо того, що податкові накладні не містять коду товару згідно з УКТ ЗЕД, то суд апеляційної інстанції зауважує, що такі відомості у податковій накладній заповнюються лише тоді, коли є поставка підакцизних товарів або товарів, увезених на територію України. Соя та олія соняшникова згідно ст.215 Кодексу не є підакцизними товарами та за цими господарськими операціями не були ввезені на територію України.

В апеляційній скарзі Відповідач, як на недоведеність реальності господарських операцій з поставок товарів Позивача у квітні-травні 2015 року посилається на наявність недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних на підтвердження транспортування таких ТМЦ.

З такими доводами апелянта колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Згідно пункту 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Слід звернути увагу, що у даних спірних правовідносинах Позивач здійснював операції з придбання товару та не виступав як замовник за договором перевезення, у зв'язку з чим відсутність заповнення деяких реквізитів (відомостей) товарно-транспортних накладних не можливо розцінювати як беззаперечне свідчення безтоварності спірних господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 27.10.2014 року у справі № К/800/28931/14, від 30.10.2014 року у справі № К/9991/64001/12 та від 28.10.2014 року у справі № К/800/24404/13.

Також, посиланання апелянта на інформацію, зазначену в акті перевірки від 29.07.2015 року №239/26-55-22-10/31568293 щодо проведеного аналізу підприємств: ТОВ «А-ПЕЛЬСИН», ТОВ «Петраб-Плюс», ТОВ «Петраб-груп» по ланцюгу постачання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки обставини встановлені по підприємствам ТОВ «А-Пельсин», ТОВ «Петбар-Плюс» і ТОВ «Петбар-груп» не причетні до спірних правовідносин та спростовується наявною в матеріалах справи первинною документацією.

Крім того, Відповідачем не надано відомостей щодо відсутності у зазначених вище контрагентів Позивача достатньої кількості кваліфікованих трудових ресурсів і відповідного складу та обсягу майна, засобів на момент укладення та вчинення спірних правочинів від 28.04.2015 року № 2С і № 2о та/або неможливість ТОВ «СФС Трейд» і ТОВ «Федерал-Маркет» залучити на договірних засадах до процесу виконання певних робіт (надання послуг) інших юридичних/фізичних осіб та використання орендованого майна.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що господарські операції Позивача з ТОВ «СФС Трейд» та ТОВ «Федерал-Маркет» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються належними первинними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій.

На момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у встановленому законом порядку.

Доказів на підтвердження того, що контрагенти Позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, податковим органом не надано.

Таким чином, надання платником податків контролюючому органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо протиправності дій суб»єкта владних повноважень при прийнятті податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 14 серпня 2015 року №0, а тому оскаржуване рішення суб»єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року відкрито апеляційне провадження та відстрочено апелянту - Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві сплату судового збору до прийняття рішення.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання адміністративного позову (серпень 2015 року), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; ч.3 ст.4 цього ж Закону передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Мінімальна заробітна плата на 2015 рік в Україні вcтановлена Закoном України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в розмірі 1 218,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір судових витрат у вигляді сплати судового збору, понесених ТОВ «Торговий дім Вікант» за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, складає 487 грн 20 коп, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №3385 від 21 серпня 2015 року.

За подання адміністративного позову ТОВ «Торговий дім Вікант» повинно було сплатити судовий збір у розмірі 4 872,00 грн (1 218,00 х 4).

З врахуванням наведеного та у відповідності вимог вищевказаних норм законів, суд вважає за необхідне стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві судовий збір в розмірі 5 359,20 грн (4 872,00 х 110%).

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві (вул.Лєскова, 2, м.Київ, 01011, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 5 359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев»ять) грн 20 (двадцять) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 12 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.