Справа № 2-а-787/11
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-787/11
ПОСТАНОВА

іменем України

23.02.2011 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій посадових осіб неправомірними та права на отримання невиплаченої соціальної допомоги діятм війни,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2011 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства із позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій посадових осіб неправомірними та права на отримання невиплаченої соціальної допомоги діятм війни.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є дитиною війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно вимог ст. 6 зазначеного Закону з 1 січня 2006 року їй повинна щомісячно нараховуватися надбавка до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак вищевказана соціальна допомога органами Пенсійного фонду України їй ненараховувалась та не сплачувалась.

Відповідно до ст. 99, 100 КАС України для зверення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Передбачені законом права були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень, нормативно-правових актів вищої сили, Законів України.

Оскільки вона має похилий вік, дуже поганий стан здоровя, погано рухається, майже не встає з ліжка, тому раніше в неї не було можливості звернутися до суду за захистом свої прав.

Посилаючись на зазначене ОСОБА_1просила відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушеного права на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р.; визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області по невиконанню з 09.07.2007 р по 31.12.2007 р та з 22.05.2008 р. приписів ст. 6 положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо не нарахування щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; визнати право на отримання невиплаченого підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.01.2011 р., зобовязавши ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області провести нарахування та виплату підвищення до пенсії за вказані періоди часу з подальшим щомісячним нарахуванням та виплатою надбавки до пенсії в розмірі 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком довічно; стягнути з ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області на користь позивача судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 3,40 грн. оплати судового збору та 100 грн. оплата витрат на правову допомогу.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки механізм проведення розрахунку і виплати підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» законом визначено не було. Підвищення до пенсії виплачується у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, а саме, згідно п. 8 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн. та з 1 жовтня 49,8 грн., а тому Пенсійний фонд України фактично проводив виплати не змінюючи механізму. Крім того, законом не передбачено який саме орган, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата пенсій.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком та є дитиною війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується відміткою «дитина війни» в пенсійному посвідченні № 125924 від 26.06.1991 року.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком..

Відповідач нараховує таке підвищення позивачці у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» у розмірі 49, 80 грн.

Проте, дана постанова суперечить Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивача застосуванню підлягає підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія даної норми була зупинена.

Конституційний Суд України рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі 1-29/2007 вирішив визнати таким, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" пункт 12 статті 71, яким зупинено дію ст.6 Закону України № 2195-статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" № 489 від 19.12.2006 року і п.5 означеного рішення має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції, при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Верховний Суд в своєму листі 14.07.2006 року №1-5/400 надав роз'яснення щодо застосування законодавства з аналогічних правових відносин з огляду на рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" про незворотність дії у часі законів та інших нормативно - правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи. Реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Конституційний суд України в рішенні від 22.05.2008 року по справі 1-28 зазначив, що виходячи з того, що 09 липня 2007 року Конституційний суд України прийняв рішення у справі про соціальні гарантії громадян та відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність і з 09 липня 2007 року норма ст. 6 Закону України "Про соціальний статус дітей війни" про підвищення пенсії дітям війни на 30% підлягає виконанню.

Тому суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково в частині підвищення позивачу пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 05.08.2010 року на підставі рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року по справі 1-28,оскільки в 2006 році Конституційний Суд України не розглядав питання відповідності Конституції України норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" і підвищення пенсії проводиться лише з моменту набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року.

Вихідним критерієм розрахунку такого підвищення є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1V встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 05.02.2011 року суд зобовязує відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача в період з 5 серпня 2010 року.

Щодо вимог позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, суддя дійшов висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки доказів про поважність причин пропуску строку звернення до суду в порядку адмінстративного судочинства до суду не надано.

Вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 100,00 (сто) грн. витрат на правову допомогу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах ст. 90 КАС України. Згідно вимог ст. 90 КАС України витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Однак всупереч вимогам ст. 90 КАС України позивач не надав суду доказів, що правова допомога надавалася адвокатом або іншим фахівцем в галузі права.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 152 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 4, 23, 86, 94, 99, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАС України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 5 серпня 2010 року, з врахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М. Ковальчук