Справа № 812/1272/15
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року справа №812/1272/15

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Шишова О.О.

секретар Челахова О.О.

за участю: представників позивача ОСОБА_2 довіреність № б/н від 22.01.2016 року, ОСОБА_3 № б/н від 22.01.2016 року

представників відповідача ОСОБА_4 довіреність № 3493/12-09-10 від 16.11.2015 року, ОСОБА_5 довіреність № 4684/12-09-10 від 29.07.2015 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року у справі № 812/1272/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 серпня 2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Рідкісні гази» (далі позивач, товариство, підприємство) звернулося до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області (далі відповідач, податковий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2. (том 1 а.с.3-12)

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено повністю з підстав необґрунтованості позовних вимог. (том 3 а.с. 71-79)

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки податковим органом безпідставно донараховані зобовязання з податку на додану вартість. Зазначає, що між сторонами договору дійсно існує спір щодо визначення собівартості продукції. Посилається на те, що судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права, визначені частиною пятою статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктом 228 пункту першого статті 14, статті 138 Податкового кодексу України, Положення (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318.(том 3 а.с.86-100)

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги на задоволенні якої наполягали, проти чого заперечували представники відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Рідкісні гази» зареєстроване в якості субєкта господарювання юридичної особи виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області 3 квітня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 №190687 та зареєстроване як платник податку на додану вартість 8 вересня 1997 року. (том 1 а.с. 13-18)

Підприємством заявлена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку за лютий 2015 року у розмірі 1 951 652,00 грн., яка відображена у податковій декларації з податку на додану вартість, поданій за лютий 2015 року (від 20 березня 2015 року №), проте надана декларація не містить таких даних. (том 1 а.с. 85)

Товариством 8 травня 2015 року поданий до податкового органу розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 1 лютого 2015 року, в якому зазначена сума залишку відємного значення попередніх звітних періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку 1 951 652,00 грн. (том 1 а.с.90)

Підприємство 12 травня 2015 року звернулось до податкового органу із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року в розмірі 1 951 652,00 грн. (том 2 а.с. 113)

На підставі наказу керівника податкового органу від 30 червня 2015 року № 162 відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку за лютий 2015 року, за результатами якої склав акт від 5 серпня 2015 року № 1/12-09-15/00153301 (далі акт перевірки). (том 1 а.с.19-36, 147-164)

Актом перевірки встановлені порушення підприємством вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.1, абзацу 2 пункту 198.3, пункту 198.4, пунктів 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 1 951 652,00 грн. в декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року та завищено залишок непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (р. 31 декларації за лютий 2015 року) у сумі 522 578,00 грн. (том. 1 а.с. 19-36)

Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, подав до податкового органу заперечення від 14 серпня 2015 року № 342/09. (том 2 а.с.19-25)

Розглянувши подані заперечення, відповідач листом від 21 серпня 2015 року № 810/15.30-13 повідомив товариство про обґрунтованість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки. (том 2 а.с. 11-17)

Податковим органом 26 серпня 2015 року винесені податкове повідомлення-рішення форми «В» № НОМЕР_2, яким встановлено зараховане завищення відємного значення, яке враховане у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, що виник за попередні звітні (податкові) періоди у сумі 522 578,00 грн. (том 1 а.с. 37) та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування у сумі 1 951 652,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 487 913,00грн. (том 1 а.с.38)

В ході зазначеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача були перевірені первинні бухгалтерські документи з яких вбачається наступне.

Так, за договором № АМК-1479-2013-пст від 4 липня 2013 року (том 1 а.с.92-93) та додатковими угодами від 4 квітня 2014 року № 2 (том 1 а.с. 94), від 5 травня 2014 року № 3 (том 1 а.с. 94 - зворотній бік), позивач придбав у Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» частину криптоно-ксенонової суміші переробленої та реалізованої за спірними операціями, що підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними від 4 квітня 2014 року № 1447 (том 1 а.с. 95-96), від 7 травня 2014 року № 2245 (том 1 а.с. 97), рахунками фактурами № 70/360 від 4 квітня 2014 року (том 1 а.с. 98), № 70/665 від 7 травня 2014 року (том 1 а.с. 98 - зворотній бік), товарно-транспортними накладними від 4 квітня 2014 року (том 1 а.с. 99), від 7 травня 2014 року (том 1 а.с. 100). Оплата за договором за придбання зазначеної продукції з урахуванням податку на додану вартість здійснена, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.(том 2 а.с. 176-195)

Другу частину криптоно-ксенонової суміші для переробленої та реалізованої за спірними операціями товариство придбало за договором з публічним акціонерним товариством «Дніпровським металургійний комбінатом ім. Ф.Е. Дзержинського» від 30 серпня 2013 року № 13-1685-06 (том 1 а.с. 101), та додатковою угодою № 3 (том 1 а.с. 102-103), що підтверджується рахунком № 3050/0 від 9 квітня 2014 року (том 1 а.с. 104-105), податковою декларацією від 9 квітня 2014 року № 279 (том 1 а.с. 106-107), товарно-транспортною накладною від 9 квітня 2014 року. (том 1 а.с. 108) Оплата за придбання цієї продукції з урахуванням податку на додану вартість здійснена відповідними платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи. (том 2 а.с. 196-197)

Позивачем 28 листопада 2013 року укладений контракт з покупцем Viza Trade OU, Естонія. На підставі укладеного контракту купівлі-продажу від 28 листопада 2013 року №13/2811 та додаткової угода №2 від 10 червня 2014 року (том 1 а.с. 111) Публічне акціонерне товариство «Рідкісні гази» (Продавець) продає, а «VizaTrade OU» (Покупець) купує товар (ксенон - у кількості 80,447 м.куб. загальною вартістю - 958928,24 доларів США). За наведеним контрактом фактичне вивезення товару за межі митної території України підтверджено вантажними митними деклараціями від 19 червня 2014 року № 702190000/2014/001516 на суму фактурної (статистичної) вартості 11 341 815,82 грн. - контракту від 28 листопада 2013 року № 13/2811. (том 1 а.с. 109-111)

На підставі укладеного контракту купівлі-продажу від 28 листопада 2013 року № 13/2811 та додаткової угоди від 25 листопада 2014 року № 4 Публічне акціонерне товариство «Рідкісні гази» (Продавець) продає, а «VizaTrade OU» (Покупець) купує товар (криптон - у кількості 999,237 м куб загальною вартістю - 99923,70 доларів США). За наведеним контрактом фактичне вивезення товару за межі митної території України підтверджено вантажними митними деклараціями № 702190000/2014/002036 від 30 листопада 2014 року на суму фактурної (статистичної) вартості 735117,45 грн., від 30 листопада 2014 року № 702190000/2014/002038 на суму фактурної (статистичної) вартості 761046,3 грн. (том 1 а.с. 118-125) Здійснення господарських операцій за вказаними угодами підтверджується контрактами, додатковими угодами митними деклараціями, рахунками, виписками з банку, які наявні в матеріалах справи. (том 1 а.с. 109-125)

Між підприємством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айсблік» 8 липня 2014 року () укладений договір № 145/14-сб. (том 1 а.с.126-127) На виконання умов цього договору та додаткової угоди від 29 грудня 2014 року на адресу покупця публічним акціонерним товариством «Рідкісні гази» реалізовано залишок ксенону у кількості 7,259 м.куб. на суму 435 540,00 грн., з яких податок на додану вартість у розмірі 72 590,00 грн., що підтверджено видатковою накладною від 11 липня 2014 року № 1145. (том 1 а.с. 130 зворотній бік) Здійснення зазначеної господарської операції підтверджується договором постачання від 8 липня 2014 року № 145/14-сб (том 1 а.с. 126-127), додатковою угодою № 1 від 29 грудня 2014 року (том 1 а.с. 128), специфікацією від 8 серпня 2014 року № 1 (том 1 а.с. 129), рахунком на оплату № 777 від 11 липня 2014 року (том 1 а.с. 130), видатковою накладною від 11 липня 2014 року № 1145 (том 1 а.с. 130 - зворотній бік), податковою накладною від 11 липня 2014 року № 41 (том 1 а.с. 131), випискою по рахунку №7200 з 22 вересня 2014 року по 22 вересня 2014 року (том 1 а.с. 132), товарно-транспортною накладною № Р1145 від 11 липня 2014 року. (том 1 а.с. 133)

Придбання сировини, виготовлення продукції, визначення собівартості виготовленої продукції підтверджується податковими накладними від 15 травня 2014 року № 536/27 (том 2 а.с. 115), від 20 травня 2014 року № 864/27 (том 2 а.с. 116), від 21 травня 2014 року № 945/27 (том 2 а.с. 117), від 3 червня 2014 року №55/27 (том 2 а.с. 118), від 5 червня 2014 року №130/27 (том 2 а.с. 119), від 17 червня 2014 року № 668/27 (том 2 а.с. 120), від 28 червня 2014 року №1178/27 (том 2 а.с. 121), від 13 травня 2014 року №59 (том 2 а.с. 122), від 10 червня 2014 року № 1 (том 2 а.с. 123), актами від 20 червня 2014 року № 45 (том 2 а.с. 12), від 20 червня 2014 року № 46 (том 2 а.с. 125), податковими накладними від 20 червня 2014 року № 45 (том 2 а.с. 126), від 20 червня 2014 року № 46 (том 2 а.с. 127), актом (том 2 а.с. 128), видатковими накладними від 16 квітня 2014 року № 672 (том 2 а.с. 129),від 11 червня 2014 року № 06-000183 (том 2 а.с. 132), накладними від 15 травня 2014 року № 248 (том 2 а.с. 130) та від 16 травня 2014 року № 2/1605. (том 2 а.с. 19)

У підтвердження правомірності обраного способу розподілу витрат підприємство посилається на наказ про облікову політику від 8 квітня 2014 року № 20, бухгалтерську довідку про розподіл виробничих витрат між продукцією від 19 червня 2014 року (том 1 а.с. 50), акт обліку переробки ксенонової суміші від 19 червня 2014 року № 22 (том 1 а.с.51). При цьому було визнано, що при попередніх перевірках проведених податковим органом зазначений наказ не застосовувався. (том 1 а.с. 52)

Сторонами визнана реальність господарських операцій та відповідність первинних бухгалтерських документів фактичним обставинам справи.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що спір між сторонами стосується саме застосування різних методів формування собівартості продукції. Основна різниця формування собівартості продукції стосується того, що за розрахунками позивача внаслідок переробки криптоно-ксенонової суміші отримувався основний та попутний продукт, за твердженням відповідача обидва продукти були основними. За розрахунками підприємства собівартість: ксенону за одиницю продукції складає 133454,64 грн., криптону за одиницю продукції складає 1755,4 грн. За розрахунками податкового органу собівартість: ксенону за одиницю продукції складає 147410,06 грн., криптону за одиницю продукції складає 777,85грн.

Незважаючи на застосування різних методів формування собівартості загальна собівартість виробленої продукції отриманої в результаті переробки криптоно-ксенонової суміші - окремо ксенону та окремо ксенону складає 13 902633,19 грн.

Спору щодо здійснення наведених господарських операцій в часі, кількості, придбанні та переробки продукції у сторін не виникає. Податковий орган наголошує на реалізації продукції нижче собівартості, проти чого заперечує підприємство.

Колегія суддів не погоджується з позицією апелянта виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, на підставі вищенаведених первинних бухгалтерських документів відповідач за результатом документальної позапланової виїзної перевірки дійшов до висновку, що для виробництва криптону у кількості 1252,03 м.куб. та ксенону у кількості 87,706 м.куб. використано 1423,372 м.куб сировини, при цьому загальна сума витрат згідно бухгалтерських розшифрувань склала 13 902 640,73 грн. Зазначена сума витрат кореспондується з розрахунками позивача. (том 1 а.с. 10, том 2 а.с. 42, 236)

Отже, фактична вартість реалізації готової продукції (криптон та ксенон) за червень, липень та листопад 2014 року складає без податку на додану вартість у сумі - 13 200 929,00 грн. відповідно до вантажної митної декларації від 19 червня 2014 року № 702190000/2014/001516 на суму фактурної (статистичної) вартості 11 341 815,82 грн., вантажної митної декларації від 30 листопада 2014 року № 702190000/2014/002036 на суму фактурної (статистичної) вартості 735 117,45 грн., вантажної митної декларації від 30 листопада 2014 року № 702190000/2014/002038 на суму фактурної (статистичної) вартості 761 046,30 грн., податкової накладної від 1 липня 2014 року № 41 на суму 435 540,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі податок на додану вартість 72 590,00 грн.), без урахування ПДВ 362 950,00 грн., що підтверджується підприємством в таблиці реалізації продукції, яка міститься в матеріалах справи. (том 2 а.с.237)

З матеріалів справи вбачається та сторонами не спростовується, що під час проведення перевірки товариства не було досліджено операцію по реалізації криптону (999,882 м.куб.) Товариству з обмеженою відповідальністю «Айсблік» відповідно до податкової накладної від 27 березня 2015 року № 78 у розмірі 2 529 421,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у сумі 421 570,25 грн. Залишок від останньої переробки відповідно до додаткової угоди від 29 грудня 2014 року № 1 до договору від 8 липня 2014 року № 145/14 складає 252,793 м.куб на суму 639 495,50 грн., у т.ч. податок на додану вартість у розмірі 106 582,58 грн. Вказана податкова накладна зазначена в таблиці щодо реалізації продукції, яка міститься в матеріалах справи та була надана лише в суді першої інстанції. (том 2 а.с.237)

Отже, підприємством не обґрунтовано включений до зазначеної суми реалізації дохід в сумі 106 582,58 грн. за операцією по реалізації криптону (999,882 м.куб.) Товариству з обмеженою відповідальністю «Айсблік» відповідно до податкової накладної від 27 березня 2015 року № 78 у розмірі 2 529 421,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у сумі 421 570,25 грн., яка не увійшла до періоду за який здійснено перевірку. (том 2 а.с. 237) При цьому з урахуванням курсової різниці в сумі 1 601 829,48 грн., на розрахунковий рахунок підприємством було отримано 15 514 844,55 грн. (том 3 а.с. 38-40)

З наведеного вбачається, що для виробництва криптону та ксенону по спірних операціях підприємством понесені витрати на загальну суму 13 902 640,73 грн. (без урахування податку на додану вартість), реалізовано продукцію (криптон та ксенон) на експорт та на митній території України за період червень, липень, листопад 2014 року у розмірі 13 200 929,60 грн. (без нарахування податку на додану вартість), або 13 273519,57грн. з урахуванням податку на додану вартість по одній операції в межах України.

Цей висновок зроблений на підставі сум фактурної (статистичної) вартості, а саме даних вантажно-митних декларацій та отриманих товариством коштів на розрахунковий рахунок у наступному розмірі: 10 липня 2014 року 4 780 600,00 грн.; 14 липня 2014 року 1 557 945,00 грн.; 15 липня 2014 року 1 557 945,00 грн.; 12 вересня 2014 року 3 636 874, 00 грн., у загальній сумі 11 533 364,3 грн.

Зазначені кошти надійшли на підставі укладеного Контракту купівлі-продажу від 28 листопада 2013 року № 13/2811 та Додаткової угода від 10 червня 2014 року № 2 з Viza Trade OU, Естонія. Відповідно до вантажної митної декларації від 19 червня 2014 року № 702190000/2014/001516 сума фактурної (статистичної) вартості складає 11 341 815,82 грн. Отже, товариством отримано курсову різницю від валютної виручки в розмірі 191 548,45 грн.

Товариством 22 вересня 2014 року отримані кошти у розмірі 435 540,00 грн., в т.ч. податок на додану вартість у сумі 72 590,00 грн. відповідно до укладеного договору постачання від 11 липня 2014 року №145/14-сб з Товариством з обмеженою відповідальністю «Айсблік» (том 3 а.с. 40).

Підприємством 22 лютого 2015 року отримані кошти у розмірі 2 158 352,06 грн.; 26 лютого 2015 року - у розмірі 749 427,60 грн. Отже, разом надійшло коштів на загальну суму 2 907 779,66 грн. Зазначені кошти надійшли на підставі Контракту купівлі-продажу від 28 листопада 2013 року №13/2811 та Додаткової угоди від 25 листопада 2014 року № 4 з VizaTrade OU, Естонія.

Згідно до вантажної митної декларації від 30 листопада 2014 року № 702190000/2014/002036 на суму фактурної (статистичної) вартості складає 735 117,45 грн. та вантажної митної декларації від 30 листопада 2014 року № 702190000/2014/002038 на суму фактурної (статистичної) вартості складає 761 046,30 грн., разом 1 496 163,75 грн., тобто підприємством отримано курсову різницю від валютної виручки в розмірі 1 411 615,91 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що загальна сума коштів, що надійшла на розрахунковий рахунок публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» складає 14 804 093,96 грн. в результаті реалізації готової продукції, а саме криптону та ксенону. Курсова різниця від валютної виручки складає 1 603 164, 36 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підприємством отримано дохід лише від курсової різниці як позитивне значення курсових різниць.

Операції з продажу товарів за межами території України, задекларовані на внутрішній митниці оподатковується по нульовій ставці податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично визнає отримання прибутку лише за рахунок курсової різниці та бюджетного відшкодування, але заперечує висновок податкового органу про реалізацію продукції нижче собівартості. При цьому зазначений прибуток позивач не зазначає в декларації про прибуток.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України як господарську діяльність у цьому Кодексі розуміють діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Пунктом 1 статті 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, підприємство здійснює господарську діяльність з метою одержання прибутку на власний ризик, а не за рахунок держави.

Підпунктом 14.1.36 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За змістом підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно із абзацом другим пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку».

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За приписами пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Як вбачається з матеріалів справи причину реалізації продукції товариство обґрунтувало застосуванням особистої методики визначення собівартості, отриманням бюджетного відшкодування та курсової різниці. (том 2 а.с. 36-43) При цьому зазначено, що продукція реалізована за отриманою пропозицією від покупця, надавши частину із зазначених комерційних пропозицій та не навівши жодної своєї пропозиції по реалізації продукції. (том 3 а.с. 38) Крім зазначеного, в ході судового розгляду було встановлено, що за інформацією ДФС України у спірний період на інших митницях оформлення газу криптон здійснювалась за вартістю, яка суттєво відрізняється від операцій товариства на Луганській митниці.

Таким чином, з урахуванням правової позиції Верховного суду України, яка була викладена у постанові від 9 червня 2015 року № 817/2197/13-а, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підприємство створює системну діяльність формування доходу підприємства за рахунок бюджетного відшкодування при реалізації продукції за кордон по нульовій ставці.

Статтею 42 Господарського кодексу України законодавець передбачив одержання прибутку та здійснення господарської діяльності з метою одержання прибутку на власний ризик, а не за рахунок держави.

Системний аналізу норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Разом з тим, необхідно врахувати, що віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

За приписами підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 39 Податкового кодексу України визначені різні способи визначення ціни та обставини які враховуються при її собівартості, серед яких відсутній спосіб отримання прибутку обраний підприємством.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, яка була висловлена в постанові від 1 квітня 2008 року у справі № 08/91, намір одержати дохід лише в обраний позивачем спосіб - шляхом відшкодування податку з доходів фізичних осіб з бюджету - не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Щодо посилання апелянта про намір задекларувати дохід від курсової різниці отриманий по спірним операціям у 2015 році, то колегія суддів критично його розцінює, оскільки спірні операції не співпадають в часі з періодом декларування у 2015 році.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що товариство не обґрунтувало наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) укладення угод купівлі-продажу та надання послуг за цінами, нижчими від виробничої собівартості.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим довід апелянта, що відповідно до норм ч.5 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.228 п.1 ст.14, 138 Податкового кодексу України, Положення стандартна бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 та на підставі наказу по підприємству від 08.04.2014 року № 20 «Про облікову політику підприємства ПАТ «Рідкісні гази»», підприємством правомірно визначено застосування методу виключення витрат при здійсненні калькулювання собівартості при отриманні основного продукту-ксенону і супутньої криптону, оскільки в ході проведення перевірки податковим органом було встановлено, що товариство є виробником ксенону та криптону, які підприємство отримує при розподіленні криптонно-ксенонної суміші методом низькотемпературної ректифікації. Згідно наданого підприємством «Постійного технологічного регламенту дільниць рідких газів № 325», затвердженого 12.06.2009 року головою правління ПАТ «Рідкісні гази» ОСОБА_6, переробка криптоно-ксенонової суміші є єдиним технологічним процесом, який неможливо розірвати та в результаті якого добувається два види продукції криптон та ксенон, при чому більша кількість в криптонно-ксенонній суміші криптону, а саме 92,2%. Після очищення криптонно-ксенонної суміші, криптон та ксенон зберігаються в окремих балонах, що також підтверджує факт видобутку двох окремих видів продукції, які обидва є основними чітко вираженими видами продукції.

Також, колегія суддів критично ставиться до доводу апелянта, що при оцінці формування собівартості в ході проведення перевірки помилково використано Методичні рекомендації з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, які розроблені Державним інститутом комплексних техніко-економічних досліджень (ДП ДІКТЕД) у відповідності з вимогами національних стандартів бухгалтерського обліку і нормативно-законодавчої бази України і які було затверджено Наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 року № 373, оскільки самостійно частково їх застосовує.

Щодо до доводу апелянта стосовно порушення відповідачем порядку проведення перевірки, то колегія суддів перевіривши обставини встановлені судом першої інстанції, погоджується з оцінкою правомірності дій податкового органу, виходячи з наступного.

Повноваження відповідача визначені у тому числі статтю 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами України є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Порядок проведення перевірок органами державної податкової служби визначений ПК України. Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пунктом 86.3 статті 86 ПК України, акт документальної виїзної перевірки, що визначений статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку.

Відповідно до частини третьої розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 року за № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 (далі - Порядок № 984):

- акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

- акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Згідно із пунктом 2.5 частини 2 розділу II Порядку № 984, вступна частина акту документальної перевірки повинна містити посади, назву структурного підрозділу, найменування органу державної податкової служби, звання, прізвища, імена, по батькові посадових (службових) осіб, що проводили перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи податковий орган мав підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку за лютий 2015 року. Перевірку проведено на підставі наказу керівника та відповідних направлень, які були вручені посадовим особам позивача компетентними визначеними особами відповідача. При цьому, товариство у добровільному порядку допустило до проведення перевірки податківців, що унеможливлює подальше оскарження призначення та проведення перевірки. Та обставина, що одна посадова особа, яка проводила перевірку не підписала акт перевірки у зв'язку із знаходженням у відпустці, не несе за собою визнання недійсними висновків цього акту, оскільки перевірка проводилася не однією цією особою, а й іншими спеціалістами, які його підписали.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Межі перевірки дій субєкта владних повноважень визначені частиною третьою статті 2 КАС України.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача, який у судовому засіданні довів, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, які врегульовують спірні правовідносини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини у справі, постанова ухвалена із додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року у справі №812/1272/15 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2015 року у справі №812/1272/15за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 серпня 2015 року № НОМЕР_1, № залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 лютого2016 року. Повний текст ухвали буде складений та підписаний у нарадчій кімнаті 12 лютого 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_7