Справа № 817/16/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/16/16

08 лютого 2016 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління МВС України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління МВС України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника Управління МВС України в Рівненській області №348 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області у запас Збройних сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів); поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області з 06.11.2015.

В обґрунтування позову зазначає, що на момент звільнення перебував у відпустці по догляду за дитиною. Жодного повідомлення чи листа про звільнення з 06.11.2015 працівників УМВС України в Рівненській області не отримував. Про своє звільнення дізнався 25.12.2015 з телефонного дзвінка працівника банку, який повідомив про надходження коштів на розрахункову картку, які є вихідною допомогою при звільненні. Того ж дня, ознайомився з наказом про звільнення, отримав трудову книжку та написав заяву про наміри проходити службу в поліції. Вказує, що при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється. Оглядаючи весь послужний список та відомості про заохочення, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1, можна зробити висновок про доцільність подальшого використання на службі такого цінного працівника. Крім того, при звільненні працівника у зв'язку з змінами організації праці згідно з ст.42 Кодексу законів про працю України перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців. Позивач вказує, що є батьком трьох малолітніх дітей, зокрема по одній дитині наявне аліментне стягнення грошових виплат до досягнення повноліття. На підставі викладеного, позивач вважає наказ відповідача про звільнення через скорочення штатів протиправним, просить його скасувати та поновити на посаді.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач управління МВС України в Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.24-25). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 ОСОБА_1 було звільнено у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби (через скорочення штатів). Зазначив, що за загальними правилами пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягаю застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. В даному випадку, спеціальним є Закон України "Про національну поліцію", який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Вказав, що відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень, з дня опублікування Закону України Про Національну поліцію всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ, вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Відповідно до п.11 Прикінцевих та перехідних положень, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ. В даному випадку не підлягають застосуванню норми трудового законодавства в частині переважного права залишення на службі, оскільки в даному випадку йдеться про повну ліквідацію органу в якому проходив службу позивач, а нормами спеціального закону таке право позивача не передбачено. Вважає, що звільнення ОСОБА_1 було проведене у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з чим в задоволенні позову просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив наступне.

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 19.09.2005 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (а.с.9). Вказана обставина також підтверджується довідкою на військовозобов'язаного звільненого з органів МВС України.

Наказом УМВС України в Рівненській області №213 о/с від 03.07.2015 капітану міліції ОСОБА_1 старшому оперуповноваженому відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області у відповідності до п.3 ст.25 Закону України "Про відпустки" надано відпустку без збереження заробітної плати (по догляду за дитиною) з 26.07.2015 по 26.07.2016 (а.с.6).

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог наказу УМВС України в Рівненській області №1781 від 04.09.2015 відділом боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області проведено роз'яснювальну роботу щодо можливого майбутнього звільнення через скорочення штатів та складено список особового складу УМВС України в Рівненській області, які бажають продовжити службу (роботу) в поліції (а.с.35-39,70-71). Судом допитано свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 стосовно ознайомлення позивача з даним наказом. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили обставини доведення до відома позивача положень даного наказу. Свідок ОСОБА_6 повідомила, що їй не відомі обставини доведення до відома її чоловіка, ОСОБА_1 положень наказу.

Судом встановлено, що наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області №348 о/с від 06.11.2015 відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 г (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 11 років 07 місяців 15 днів, у пільговому обчислені - 14 років 04 місяці 29 днів (а.с.27).

06.11.2015 управління МВС України в Рівненській області (управління кадрового забезпечення) надіслало ОСОБА_1 повідомлення про звільнення через скорочення штатів та необхідність отримання трудової книжки в управлінні кадрового забезпечення УМВС, що підтверджується журналом обліку вихідної кореспонденції (а.с.28,72-75).

10.12.2015 управління МВС України в Рівненській області (управління кадрового забезпечення) повторно надіслало ОСОБА_1 повідомлення про звільнення через скорочення штатів та необхідність отримання трудової книжки в управлінні кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що підтверджується журналом обліку вихідної кореспонденції (а.с.29,76-78).

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд враховує наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів, згідно з ч. 2 цієї ж статті, можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Сфера трудових відносин всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини врегульована Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIІI (далі Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення №114).

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Відповідно до статті 1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону.

Згідно з пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону (пункт 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ).

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції лише за їх власним бажанням у спосіб, передбачений пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ.

Враховуючи, що Закон № 580-VIІI було опубліковано 06.08.2015 в газеті "Голос України", то відповідно трьохмісячний термін з дня опублікування, протягом якого особи мали подати відповідні рапорти (заяви) про їх бажання проходити службу в поліції, закінчився 06.11.2015.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений строк рапорт про його бажання проходити службу в Національній поліції та рапорт про його звільнення з органів внутрішніх справ у звязку з переходом у встановленому порядку на службу в іншу установу особисто безпосередньому керівнику та начальнику УМВС України в Рівненській області не подавав. Не подавав та не надходила така заява до управління кадрового забезпечення УМВС України в Рівненській області, на яку покладено організацію обліку кадрів у системі Міністерства внутрішніх справ України. Відсутні такі рапорти (заява) в особовій справі ОСОБА_1

Покликання позивача на нероз'яснення йому необхідності подання рапорту про намір проходити службу в Національній поліції суд до уваги не приймає, оскільки, в силу згаданих вище нормативних актів, саме працівник міліції наділений правом ініціювати перед роботодавцем питання продовження служби в іншій установі. На роботодавця такого обов'язку не покладено.

З матеріалів справи та з пояснень позивача встановлено, що 25.12.2015 ОСОБА_1 подав для т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Рівненській області полковнику міліції ОСОБА_7 заяву про проведення переатестації для проходження служби в поліції після виходу з відпустки по догляду за дитиною (а.с.11).

Однак, законодавець визначив трьохмісячний строк для подання відповідних заяв, і позивач не був позбавлений права завчасно скористатися наданим йому правом та подати заяву про прийняття на службу до поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не скористався наданим йому Законом № 580-VІІІ правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції, що в силу даного Закону вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції.

При цьому, як зазначалося вище згідно з пунктом 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ. Отже, перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною не є перешкодою відповідачу приймати рішення про звільнення позивача через скорочення штатів.

Також, позивач покликається на те, що відповідачем в порушення пп. "г" п. 64 Положення №114 не встановлено відсутності можливості подальшого його використання на службі.

Дійсно, відповідно до пп. "г" п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 №730 ліквідовано як юридичні особи територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, в тому числі управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області.

Одним з видів змін в організації виробництва, праці є ліквідація підприємства, установи, організації. Ліквідація логічно пов'язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях. Отже, у випадку повної ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується, крім працівників, відносно яких діють обмеження на звільнення, тобто, пряма заборона на звільнення перелічених працівників, обумовлена в Законі.

Стосовно позивача судом не встановлено обмежень, які б перешкоджали відповідачу (при дотриманні встановленої законодавством процедури) приймати рішення про його звільнення через скорочення штатів.

Враховуючи процес ліквідації органів міліції, не подача у встановлений строк заяви з волевиявленням щодо проходження служби в поліції, відсутність прямо передбачених обмежень щодо звільнення позивача через скорочення штатів, відповідач не зобовязаний був розглядати можливість подальшого використання позивача на службі, а відтак, суд не бере до уваги такі покликання позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи належне попередження позивача про можливість звільнення та не виявлення ним у встановлені строки бажання проходити службу у поліції, суд дійшов висновку, що УМВС України в Рівненській області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 № 348 о/с про звільнення капітана міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на роботі, то вона не підлягає задоволенню оскільки є похідною від першої вимоги, у задоволенні якої судом було відмовлено так як не встановлено, що звільнення позивача є неправомірним.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.