Справа № 296/1604/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/800/41184/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Кочан В.М., Пасічник С.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2013р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмову у зарахуванні до стажу державної служби періоди роботи у відрядженнях за кордон з 08.09.1978р. по 28.07.1982р. та з 21.08.1984р. по 12.07.1987р., зобов'язання зарахувати вказані періоди роботи до стажу державної служби та здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з вересня 2011 року.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2013р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна служба - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби (затвер. постановою КМ України від 03.05.1994р. №283) до стажу державної служби зараховується робота на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених КМ України до відповідної категорії посад державних службовців.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, час роботи за кордоном на посадах керівних працівників і спеціалістів за направленням державних органів, якщо до направлення за кордон працівник працював у таких органах і протягом трьох місяців після повернення з-за кордону, не враховуючи часу на проїзд, влаштувався на роботу в державний орган.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

В ході розгляду справи судами встановлено, що згідно записів в трудовій книжці з 08.09.1978р. по 28.07.1982р. позивач направлявся у відрядження на педагогічну роботу до Гвінейської Республіки, після повернення працював вчителем математики середньої школи №19 м.Житомира.

З 21.08.1984р. по 12.07.1987р. позивач був направлений і перебував у відрядженні в Алжирській Народній Демократичній Республіці, після повернення з якої приступив до виконання обов'язків директора середньої школи №3.

У вересні 2011 року позивач звернувся до УПФУ в м. Житомирі із заявою про перерахунок пенсії.

Листом УПФУ в м. Житомирі від 06.09.2012р. позивача повідомлено, що пенсія йому призначена без врахування періоду роботи під час перебування у відрядженні в Гвінейській Республіці з 08.09.1978р. по 28.07.1982р. та з 21.08.1994р. по 12.07.1987р. - період роботи під час перебування у відрядженні в Алжирській Народній Демократичній Республіці, оскільки згідно Порядку обчислення стажу державної служби (затвер. постановою КМ України від 03.05.1994р. №283) до стажу державної служби зараховується час роботи за кордоном за направленням державних органів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки позивач до відрядження та після повернення з відрядження не працював у державних органах, правові підстави для зарахування спірних періодів до стажу державної служби відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби відсутні.

Посилання позивача на те, що до направлення у відрядження та після повернення з відряджень він рахувався у кадрах виконавчих комітетів місцевих органів влади, які відносяться до державних органів, є безпідставними та спростовуються записами у трудовій книжці, яка не містить інформації про його працевлаштування у виконавчі комітети місцевих Рад трудящих у спірний період.

Крім того, суди виходили з того, що оплата праці позивача на посадах вчителя та директора в Житомирських середніх школах №6, 9, 3 у вказаний період регулювалась Законом УРСР «Про народну освіту».

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що до відряджень та після повернення позивач не працював у державних органах, на працівників освітніх закладів дія Закону України «Про державну службу» не поширюється, правові підстави для зарахування спірних періодів до стажу державної служби відсутні, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2013р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник