Справа № 813/5523/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2016р. м. Київ К/800/30372/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Іваненко Я.Л., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Львівський державний університет внутрішніх справ, про визнання протиправною бездіяльності щодо розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа - Львівський державний університет внутрішніх справ, в якому просив визнати протиправною бездіяльність та відмову Міністерства внутрішніх справ України у проведенні виплати одноразової грошової допомоги, зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 130562 грн., зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області здійснити виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 130562 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2014р. позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову №15/15-4132 від 16.07.2014р. Міністерства внутрішніх справ України у проведенні виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707 та надіслати таке Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати. Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати документи для призначення одноразової грошової допомоги позивачу в Міністерство внутрішніх справ України. Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області здійснити виплату одноразової грошової допомоги позивачу після отримання рішення Міністерства внутрішніх справ України. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на порушення норм процесуального та матеріального права, допущених судом апеляційної інстанції, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 згідно телефонограми Управління учбових закладів і наукових установ МВС СРСР наказом ЛПТУ МВС СРСР від 06.04.1989р. № 37 був відряджений до Республіки Закавказзя для виконання завдання МВС СРСР по охороні громадського порядку. Відповідно до наказу ЛПТУ МВС СРСР від 20.06.1989р. №59 повернувся з відрядження, що стверджується довідкою Львівського державного університету внутрішніх справ від 17.06.2014р. № 4/156.

Перебуваючи в службовому відрядженні по охороні громадського порядку позивач брав безпосередню участь в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, що стверджується копіями наказів від 06.04.1989 р. №37, від 11.09.1989 року № 46.

Згідно з свідоцтва про хворобу № 419 від 21.09.1999р. військово-лікарської комісії за сукупністю захворювань позивач непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку, а захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Постановою № 4 від 03.06.2014р. військово-лікарської комісії ГУ МВС України у Львівській області, зазначено захворювання, пов'язане з участю у бойових діях при виконанні обов'язків військової служби та цією ж постановою відмінено постанову військово-лікарської комісії ГУ МВС України у Львівській області в свідоцтві про хворобу № 419 по діагнозах захворювань позивача.

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №705567 позивачу була підтверджена II група інвалідності за захворюванням, пов'язаним з участю в бойових діях при виконанні обов'язків військової служби.

На підставі поданих документів УФЗБО ГУМВСУ у Львівській області підготовлено документи та скеровано МВС України листом від 07.07.2014р. про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в зв'язку з пораненням або встановленням інвалідності відповідно до Закону України "Про міліцію".

Листом від 16.07.2014р. №15/5-4132 ДФЗБО МВС України повернуто Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВСУ у Львівській області без затвердження матеріали, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707 виплату одноразової грошової допомоги у такому випадку не передбачено, про що позивача повідомлено листом від 01.08.2014р. №14/885.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що захворювання позивача виникло саме в період проходження служби в органах внутрішніх справ та пов'язане з виконанням службових обов'язків, тому виплата повинна здійснюватись ГУ МВС України у Львівській області відповідно до встановленого законодавством порядку.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що захворювання, які стали підставою встановлення інвалідності позивачу, пов'язані з участю в бойових діях при виконанні обов'язків військової служби, а тому не дає право позивачу на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707 (далі - Порядок).

При цьому суд апеляційної інстанції в рішенні зазначив, що позивач був скерований і виконував обов'язки по охороні громадського порядку та не приймав участі в бойових діях.

Колегія суддів не може погодитись з виковками суду апеляційної інстанції, оскільки такі висновки суду апеляційної інстанції є суперечливими та не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Правове становище, правовий та соціальний захист працівників міліції врегульовано нормами Закону України "Про міліцію".

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання цих гарантій Кабінет Міністрів України затвердив 12.05.2007р. Порядок, яким визначив процедуру, умови виплати та розміри одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі установлення інвалідності працівника органів внутрішніх справ.

Так, положеннями абзацу 1 підпункту 2 пункту 1 Порядку передбачено, що інвалідам ІІ групи виплачується одноразова грошова допомога у розмірі чотирирічного грошового забезпечення у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю.

Виключний перелік службових обов'язків, які пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, визначено пунктом 2 Порядку. Це, зокрема: несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання злочинам та правопорушенням; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, що їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі чотирирічного грошового забезпечення мають працівники міліції, яким установлена ІІ група інвалідності і ця інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю.

Як вже зазначалося вище, в 1989 році позивач був відряджений до Республіки Закавказзя для виконання завдання МВС СРСР по охороні громадського порядку.

21.09.1999р. полковника внутрішньої служби ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі пп. "б" п. 65 (через хворобу) Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. № 114.

Відповідно до пп. "б" п. 65 вказаного Положення особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби

Таким рішенням військово-лікарської комісії стало свідоцтво про хворобу № 419 від 21.09.1999р., згідно якого ОСОБА_2 визнано непридатними до військової служби в зв'язку із захворюванням пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Враховуючи встановленні судами обставини у даній справі, а також положення Закону України "Про міліцію" та Порядку, колегія суддів приходить до переконання, що причиною інвалідності, якою згідно з випискою з акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №705567 визнано захворювання позивача, пов'язане з участю у бойових діях при виконанні ним обов'язків військової служби слід розуміти, в даному випадку, пов'язаним з виконанням службових обов'язків з безпосередньою участю позивача в охороні громадського порядку, оскільки зазначені факти нерозривно пов'язані між собою.

Отже, захворювання позивача виникло саме в період проходження служби в органах внутрішніх справ, воно є пов'язаним з виконанням службових обов'язків з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, тому позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015р. скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2014р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді Я.Л. Іваненко

С.С. Пасічник