Справа № 816/4344/15
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р.Справа № 816/4344/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 816/4344/15

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби

про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИЛА:

05 жовтня 2015 року Відкрите акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно винесено рішення про коригування митної вартості товару, оскільки заявлена товариством митна вартість є достовірною, об'єктивною та підтверджується документами передбаченими ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Стверджував, що вказані документи були надані Енергетичній митниці ДФС під час митного оформлення товару. Вказував на те, що у відповідача відсутні документи чи інші докази, які спростовують контрактну ціну оціночних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відкрите акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду є безпідставним та необґрунтованим, судом першої інстанції безпідставно проігноровані надані позивачем докази та надана їм оцінка лише вибірково без з`ясування в повному обсязі всіх фактичних обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 року та прийняти нову, якою адміністративний позов про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації № 903080000.2015.00027 від 08.09.15 р. та рішення про коригування митної вартості №903080000/2015/000132/1 від 08.09.15 р. задовольнити. Посилається на те, що позивач правомірно керуючись п.п. 6.2.2, 6.2.3 додаткової угоди декларував реальну, ринкову вартість 1 тони товару на рівні 482,11 дол. США. Зазначає, що позивачем для митного оформлення надано документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України разом із попереднім інвойсом № 2015-aug/1 від 12.08.2015р. та фінальним інвойсом від 01.09.2015 № 2015- Aug/FINAL. Зазначає, що позивачем додаткові документи для підтвердження ціни товарів не надано, у зв`язку з їх об`єктивною відсутністю, зокрема, ВАТ «ПГЗК» не укладало договорів із третіми особами, пов`язаних з Контрактом, та не здійснювало жодних платежів на користь третіх осіб.

Представник Енергетичної митниці Державної фіскальної служби подало письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 року без змін. Зазначає, що в процесі перевірки правильності визначення митної вартості товару "Паливо дизельне ЕВРО, сорт С, вид ІІІ (ДТ-Л-К5), виробник відповідно до паспорту продукції №11Л1510066 ООО "Лукойл-Волгограднефтепереробка", Російська федерація, були проаналізовані документи подані до митного оформлення та встановлено, що вони містять недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, а саме: згідно копії митної декларації країни відправника від 22.08.2015 № 10006110/220815/0012647, яка була подана до митного оформлення разом з іншими документами вартість товару на умовах DAF - російсько-український кордон становить 523 дол. США/т., а митна вартість товару за МД №903080000/2015/000630 від 08.09.2015 також зазначена в інвойсі від 01.09.5015 №2015-Aug/FINAL заявлена декларантом на рівні 482,11 дол. США/т. на умовах поставки DAР українсько-російський кордон.

Позивач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 15.06.2015 між позивачем (покупець) та Eminent Energy UK Limited (продавець) укладено контракт № 1, за умов якого продавець продає, а покупець купляє продукцію нафтопереробки (паливо дизельне) на загальну суму 5000000,00 доларів США у кількості до 9000 метричних тон в опціоні продавця.

Позивачем, з метою здійснення митного контролю та оформлення товару до Полтавської митниці подано митну декларацію № 90308000.2015.000630 щодо митного оформлення палива дизельного ЄВРО, сорт С, вид ІІІ (ДТ-Л-К5) - вагою 251763 кг. За ціною 121377,46 доларів США.

Разом з митною декларацією позивачем подано наступні документи: картка обліку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності № 806/2012/0000489, накладна СМГС № 20291960 від 29.08.2015, розрахунок ціни № 4638/10267 від 01.09.2015, рахунки-фактура (попередній інвойс) № 2015-Aug/1 від 12.08.2015, рахунок-фактура (фінальний інвойс) № 2015-Aug/1-FINAL від 01.09.2015, зовнішньоекономічний контракт № 1 від 15.06.2015, додаткова угода № 3 від 07.08.2015, паспорт продукції № 11Л1510066 від 28.08.2015, декларацію на товари № 10006110/220815/0012647 від 22.08.2015.

08.09.2015 Енергетичною митницею ДФС митний пост "Полтава - енергетичний" прийнято рішення № 903080000/2015/000132/1 коригування митної вартості товарів, яким митну вартість імпортованого товару скориговано із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та заповнено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 903080000/2015/00027.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач оскаржив їх до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ, який набрав чинність з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтею 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Положеннями статті 257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (статті 52 Митного кодексу України).

Положеннями ст.. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Положеннями частини першої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт 4.1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя).

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (частина четверта).

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п'ята).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома).

За правилами частин першою та другою статті 54 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною п'ятою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Частинами сьомою та восьмою тієї ж статті вказаного кодексу встановлено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

З аналізу наведених норм законодавства з питань митної справи вбачається, що право органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Статтею 59 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Документи надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості та на підставі яких позивач проводив її розрахунок містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: згідно копії митної декларації країни відправника від 22.08.2015 № 10006110/220815/0012647, яка була подана до митного оформлення разом з іншими документами вартість товару на умовах DAF - російсько-український кордон становить 523 дол. США/т., а митна вартість товару за МД № 903080000/2015/000630 від 08.09.2015 та зазначена в інвойсі від 01.09.5015 № 2015-Aug/FINAL заявлена декларантом на рівні 482,11 дол. США/т. на умовах поставки DAР українсько-російський кордон.

Відповідно у відповідача виникли обгрунтовні сумніви щодо правільного визначення вартості товару.

Також в запереченнях на позов відповідач зазначає, що під час митного оформлення МД від 08.09.2015 № 90308000/2015/000630 автоматизованою системою управління ризиками було згенеровано форму митного контролю за кодом 102-1 "Перевірка відповідності відомостей, які містяться в українській митній декларації, відомостям, що містяться у відповідному паперовому примірнику (електронній копії) митної декларації суміжної сторони (книжці МДП)". За результатами проведеної перевірки інформації, зазначеної в митній декларації країни відправлення від 22.08.2015 № 10006110/220815/0012647, встановлено, що вартість товару є вищою ніж задекларований товариством рівень митної вартості 482,11 дол. США/т., отже митна декларація країни відправлення не підтверджує заявлену митну вартість товару.

Крім того колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 2 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що основними документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок оплачено).

Таким чином, якщо умовами зовнішньоекономічної угоди передбачено здійснення попередньої оплати за товар або на момент здійснення митного оформлення завершився термін оплати, разом з митною декларацією до митного оформлення має бути подано банківські платіжні доручення.

Додаткової угодою № 3 від 07.08.2015 до контракту поставки № 1 від 15.06.2015 встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем протягом 8 днів з дати відвантаження з заводу виробника.

Згідно даних накладної СМГС № 20291960 від 29.08.2015 товар було відвантажено 29.08.2015, однак на дату митного оформлення (08.09.2015) банківські платіжні документи надано не було.

Залученні представником позивача до матеріалів справи платіжні доручення в іноземній валюті № 611 від 21.10.2015, № 636 від 27.10.2015, № 614 від 22.10.2015, №581 від 15.10.2015, № 591 від 16.10.2015 та № 592 від 19.10.2015 згідно яких, позивачем було здійснено оплату товару придбаного за контрактом № 1 від 15.06.2015, суд не приймає до уваги, оскільки вони були відсутні на момент митного оформлення товарів придбаних згідно вказаного контракту, а тому не можуть бути належними доказами в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв'язку з відсутністю на момент митного оформлення товару платіжних документів та виявлення розбіжностей у вартості товару, зазначеної в інвойсі від 01.09.2015 № 2015-Aug/1-FINAL та в митній декларації країни відправлення від 22.08.2015 № 10006110/220815/0012647, Енергетичною митницею позивачу було запропоновано надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) та інші документи які б підтвердили зниження рівня вартості товару в країні відправлення.

Частинами сьомою, восьмою та дев'ятою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

ВАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" не скористалось своїм правом передбаченим статтею 55 Митного кодексу України та не надало до Полтавської митниці додаткових документів для усунення розбіжностей встановлених під час митного контролю, натомість позивач повідомив Енергетичну митницю про неможливість надати додаткові документи та просив винести рішення про корегування митної вартості без врахування 10 деного строку встановленого ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Лист наданий на адресу митниці від імені позивача від 02.09.2015 (а.с.166) , щодо відсутності претензій по оплаті у сторін контракту не може бути документом спростовуючим сумніви митного органу, оскількі не відображає позиції обог контрагентів та жодним чином не усуває сумніви.

Також колегія суддів не приймає довод позивача, що ціна сформована за п. 6.2.2 та п. 6.2.3 додаткової угоди, за середними катеровками «10ppm ULSD» плюс 18 долларів, оскільки наведене не вирішує суперечки з даними декларації країни відправника.

Не спростовує сумнівів і посилання позивача на те, що декларація країни відправника є тимчасовою, тобто така, в яку не можуть бути визначені точні відомості.

Колегія суддів не вбачає належного документального обгрунтування розбіжностей, з наданих до митного органу документів. Надані документи не підтверджують правомірність визначення ціни позивачем та не усувають сумнівів які обгрунтовно виникли у відповідача.

З урахуванням наведених обставин, митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості за ціною на ідентичні товару у відповідності до вимог 59 Митного Кодексу України.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач довів суду правомірність прийнятих ним рішення про коригування митної вартості товарів №903080000/2015/000132/1 від 08.09.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №903080000/2015/00027 від 08.09.2015. Разом із цим, позивач не надав доказів наявності факту порушення контролюючим органом його прав у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 816/4344/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 15.02.2016 р.