Справа № 577/3743/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/3335/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області (далі - УПФУ) в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні йому пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ), а також зобов'язати УПФУ призначити таку пенсію (далі - спірна пенсія).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що має право на призначення йому спірної пенсії, а відмова відповідача не ґрунтується на вимогах закону.

Вважаючи це порушенням своїх прав ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2014 року позов задоволено, визнано неправомірною відмову відповідача у призначення позивачу спірної пенсії та зобов'язано УПФУ призначити ОСОБА_4 таку пенсію.

Оскаржуваною постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано і відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні спірної пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням.

12 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернувся до УПФУ з заявою про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, однак рішенням відповідача від 25 лютого 2014 року у призначенні пенсії відмовлено з мотивів відсутності первинних документів, що підтверджують період роботи позивача в зоні відчуження.

Так, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

За змістом підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок) при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122 (далі постанова 122); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

В свою чергу, за приписами постанови 122 довідка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості надання довідки за формою 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження, довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невід'ємною складовою підстав для призначення спірної пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами, зокрема, і щодо тривалості та періоду роботи у зоні відчуження (з зазначенням населених пунктів де працювала особа) з моменту аварії по 31 грудня 1986 року.

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, при зверненні позивача з заявою до УПФУ про призначення спірної пенсії, не була надана довідка форми 122, а інші документи, які додані до вказаної заяви не містили відомостей про конкретні дні (періоди) роботи ОСОБА_4 з моменту аварії по 31 грудня 1986 року у населених пунктах, які згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, знаходиться у зоні відчуження.

За наведених обставин, відповідач правомірно відмовив позивачу в призначенні йому спірної пенсії, а тому висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову є правильним.

З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало