Справа № 826/713/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/50451/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" звернулось до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, в якому просило суд: визнати незаконними та протиправними дії відповідача при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів №100250000/2013/600869/2; скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100250000/2013/600869/2 від 22.10.2013; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачені кошти в загальній сумі 74 934,86 грн., в т.ч. ввізне мито в сумі 14 410,55грн., ПДВ в сумі 60 524,31грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Київською міжрегіональною митницею Міндоходів протиправно, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження поданими позивачем документами заявленої митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування, що призвело до заподіяння позивачеві збитків у вигляді надмірно сплачених митних платежів у сумі 74 934,86 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці від 22.10.2013 №100250000/2013/600869/2 про коригування митної вартості товару; в іншій частині позову у задоволенні відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» згідно з вантажно-митною декларацією від 22.10.2013 №100250000/2013/074681 Київській регіональній митниці Міндоходів заявлено до митного оформлення товар «світильники, які підвішуються або закріплюються на стелі чи на стіні, внутрішні, з комбінованих матеріалів (метал. сплав, пластик, скло), призначені для використання з лампами розжарювання, та не містять телерадіоприймачів та/або телерадіопередавачів: MIF010 100W E27 white - 9840шт.; країна виробництва CN; торговельна марка MAGNUM; виробник «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD.».

Митна вартість товару задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору), в розмірі 1,74 доларів США за одиницю.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано: інвойс від 04.09.2013 №2013F03А63; пакувальний лист від 04.09.2013 №б/н; коносамент від 09.09.2013 №ZENNLAQB336356; CMR від 21.10.2013 №1718; контракт від 02.04.2012 №SMA16; додаткова угода від 19.07.2013 №2; договір про перевезення від 08.01.2013 №08/01/2013; довідка про транспортні витрати від 17.10.2013 б/н; декларацію про походження товару від 04.09.2013 №2013F03A63; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 17.10.2013 №В-5535; сторінки каталогу виробника; інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю від 21.10.2013 №5503; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю від 09.09.2013 №2761; Декларацію про відповідність від 14.01.2013 UA.011.D.00033-13

У зв'язку з виникненням у Київської міжрегіональної митниці Міндоходів сумніву щодо достовірності заявленої митної вартості товару, органом доходів і зборів від декларанта витребувано: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається (договір на перевезення товару); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші наявні документи для підтвердження з заявленої митної вартості товарів (за власним бажанням).

За результатами отримання повідомлення митниці про необхідність надання додаткових документів позивачем електронним повідомленням від 22.10.2013 №a4548c80-bfec-423f-929f-6973f92675e2 надано наступні документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги виробника товару, прейскурант (прайс-лист) виробника, виписку з бухгалтерської документації покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, доповнення до договору (додаткову угоду №2).

У зв'язку з ненаданням декларантом у повному обсязі запитуваних документів та неможливістю визначити митну вартість за першим методом, Київською міжрегіональною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.10.2013 №100250000/2013/600869/2, яким скориговано митну вартість товару «світильники, які підвішуються або закріплюються на стелі чи на стіні, внутрішні, з комбінованих матеріалів (метал. сплав, пластик, скло), призначені для використання з лампами розжарювання, та не містять телерадіоприймачів та/або телерадіопередавачів: MIF010 100W E27 white - 9840шт.; країна виробництва CN; торговельна марка MAGNUM; виробник «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD.». на рівні 4,56 доларів США/одиницю.

Вказуючи на протиправність рішення про коригування митної вартості товарів 22.10.2013 №100250000/2013/600869/2, товариство з обмеженою відповідальністю "Софіт-Люкс" звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів як такого, що прийнято за відсутністю факту доведення з боку митного органу наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що мають значення для визначення митної вартості, а також за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені у частині четвертій цієї статті документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у якості причини неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товару у спірному рішенні відповідачем зазначено те, що відповідно до поданих товариством документів виробником товару є фірма «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD», у той час як контракт від 02.04.2012 №SMA16 укладено з «ZHEJIANG FIRSD GROUP CO LTD».

Колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо безпідставності посилання органу доходів і зборів в обґрунтування наявності підстав для витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товару на наявні розбіжності.

Так, згідно з підпунктом 4.14 пункту 4 контракту від 02.04.2012 №SMA16 всі товари, які продавець постачає покупцю, виготовляються на підприємстві «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD».

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду, що встановлені відповідачем розбіжності не ставлять під сумнів достовірність і точність відомостей про вартість товару.

Так само, колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів заявника касаційної скарги в частині наявності у поданих декларантом документах розбіжностей щодо умов оплати послуг на перевезення. Так, декларантом на підтвердження розміру транспортних витрат надано копію договору перевезення та довідку про транспортні витрати. Відповідачем як при проведенні письмових консультацій з декларантом, так і при прийнятті оскаржуваного рішення не обґрунтовано у чому саме полягають розбіжності в наданих документах або ж неповнота відомостей, які, у свою чергу, об'єктивно унеможливили б перевірку правильності визначення декларантом понесених транспортних витрат.

Колегія суддів також зазначає, що витребувавши від декларанта договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається (договір на перевезення товару); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші наявні документи для підтвердження з заявленої митної вартості товарів (за власним бажанням), орган доходів і зборів не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести органу доходів і зборів правильність визначення митної вартості товару за першим методом.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Наявності ознак підробки чи відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що є підставою для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, Київською міжрегіональною митницею не обґрунтовано.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що органом доходів і зборів під час судового розгляду справи не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також не обґрунтовано, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом є неповними та/або недостовірними, та не доведено наявності підстав для витребування у декларанта будь-яких додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності коригування органом доходів і зборів митної вартості товару та, відповідно, вказує на обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів від 22.10.2013 №100250000/2013/600869/2.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: