Справа № 2а/0270/904/11
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 лютого 2016 р. Справа № 2а/0270/904/11

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

суддів: Крапівницької Н.Л.,

ОСОБА_1,

за участю

секретаря судового засідання: Волощук А.М.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача 1: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача 2: ОСОБА_5,

прокурора: Рудницького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області (відповідач 2), за участю прокурора Вінницької області,

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2011 року товариство з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (далі ТОВ "Барлінек Інвест") звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі ДПІ у м. Вінниці) № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року про зменшення ТОВ "Барлінек Інвест" бюджетного відшкодування на загальну суму 747 631 грн., в тому числі за жовтень 2010 року на суму 514 664 грн. та за листопад 2010 року на суму 232 967 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність ДПІ у м. Вінниці щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Вінницькій області висновків про відшкодування ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в розмірі 3 219 509 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 4 348 846 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в розмірі 3 734 173 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 4 348 846 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" суму пені в розмірі 15 427,01 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011 року, адміністративний позов ТОВ "Барлінек Інвест" задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року, визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Вінниці щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Вінницькій області висновків про відшкодування ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в розмірі 3 219 509 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 4 348 846 грн., стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в розмірі 3 734 173 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 4 581 813 грн., стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" суму пені в розмірі 15 427,01 грн. Крім того, на користь позивача з Державного бюджету України присуджено 1703,40 грн. понесених судових витрат (том 2, а.с. 11-13).

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач та прокурор Вінницької області оскаржили їх у касаційному порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2015 року у справі № К/9991/44767/11 касаційну скаргу ДПІ у м. Вінниці та заяву прокурора Вінницької області про приєднання до касаційної скарги задоволено частково, скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2011 року в частині: задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року; стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року у сумі 3 734 173,00 грн. та за листопад 2010 року у сумі 4 581 813,00 грн.; стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" судових витрат у розмірі 1545,73 грн. Справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2011 року залишено без змін (том 2, а.с. 211-217).

12.01.2016 року адміністративна справа після касаційного перегляду надійшла на адресу Вінницького окружного адміністративного суду та передана для розгляду судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Крім того, на підставі ст. 55 КАС України в порядку процесуального правонаступництва проведено заміну первісних відповідачів ДПІ у м. Вінниці та Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області правонаступниками Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ) та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі ГУ ДКС України у Вінницькій області).

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зміну (зменшення) позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду (том 2, а.с. 237-238). З урахуванням такої заяви позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року, визнати протиправною бездіяльність Вінницької ОДПІ щодо ненадання в ГУ ДКС України у Вінницькій області висновків про відшкодування ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року у розмір 514 664 грн. та за листопад 2010 року у розмірі 232 967 грн., стягнути з Державного бюджету на користь ТОВ "Барлінек Інвест" суму бюджетного відшкодування у вищевказаних розмірах.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що податковий кредит за жовтень та листопад 2010 року в сумі 267 663 грн. та в сумі 6290 грн. товариством правомірно сформовано за рахунок податку на додану вартість, визначеного у податкових накладних, дати виписування яких припадають на інші, попередні податкові звітні періоди. При цьому представник позивача просить врахувати, що законом не заборонено включення до складу податкового кредиту поточного звітного періоду сум податку на додану вартість згідно з податковими накладними, які були отримані платником податків після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції. Щодо податкового кредиту в сумі 3236 грн., сформованого із сум податку на додану вартість за операціями з поставки мінеральної води контрагентом ПАТ "ІДС ОСОБА_6", то такий повністю підтверджується документально. Крім того, здійснення цієї господарської операції обумовлене основним видом діяльності підприємства (лісопильне та стругальне виробництво), яка належить до категорії робіт зі шкідливими умовами праці, що покладає на позивача, як роботодавця, обов'язок із забезпечення працівників питною газованою водою. Також представник позивача зазначає, що висновок контролюючого органу про завищення ТОВ "Барлінек Інвест" податкового кредиту за жовтень 2010 року на суму 514 664 грн. внаслідок зарахування від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за вересень 2010 року вже був предметом дослідження в іншій адміністративній справі, а саме у справі № 2а-44/11/0270. При цьому постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2011 року, яка набрала законної сили, позов товариства було задоволено. Відтак, позивач вважає протиправним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року, а відповідно і протиправною бездіяльність Вінницької ОДПІ щодо ненадання в ГУ ДКС України у Вінницькій області висновків про відшкодування ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в розмір 514 664 грн. та за листопад 2010 року у розмірі 232 967 грн. та просить стягнути вказані суми бюджетного відшкодування з Державного бюджету України.

Представники Вінницької ОДПІ в судовому засіданні позовні вимоги заперечили і наполягають на тому, що при проведенні перевірки ТОВ "Барлінек Інвест" та прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податковий орган діяв з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Крім того, оскільки спірні суми бюджетного відшкодування на даний час залишаються неузгодженими, Вінницька ОДПІ не допустила жодної протиправної бездіяльності щодо ненадання в ГУ ДКС України у Вінницькій області висновків про їх повернення з бюджету.

Представник ГУ ДКС України у Вінницькій області в судовому засіданні адміністративний позов ТОВ "Барлінек Інвест" заперечив та пояснив, що орган державної казначейської служби проводить відшкодування податку на додану вартість за рахунок бюджетних коштів лише за умови надходження до нього відповідного висновку контролюючого органу. Водночас встановлений законом порядок не передбачає відшкодування податку у спосіб його судового стягнення.

Представник прокуратури Вінницької області в судовому засіданні виступив на стороні відповідачів та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, оцінивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Встановлено, що ТОВ "Барлінек Інвест" як юридична особа зареєстроване 13.01.2006 року (ідентифікаційний код 34004579) та перебуває на податковому обліку починаючи з 16.01.2006 року. Згідно із свідоцтвом № 01863272 від 30.05.2006 року товариство зареєстроване платником податку на додану вартість.

Як слідує з матеріалів справи, 06.12.2010 року (вх. № 265505) позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2010 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, відповідно до яких заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ в сумі 3 734 173 грн.

Крім того, за листопад 2010 року підприємством заявлено бюджетне відшкодування в сумі 4 581 813 грн. на підставі податкової декларації з ПДВ (вх. № НОМЕР_2 від 20.12.2010 року) та уточнюючого розрахунку до неї (вх. № НОМЕР_3 від 27.12.2010 року).

У зв'язку з цим контролюючим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Барлінек Інвест" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.10.2010 року по 30.11.2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.09.2010 року по 31.10.2010 року.

За результатами перевірки складено акт № 409/2330/34004579 від 08.02.2011 року (том 1, а.с. 26-84), яким встановлено порушення вимог:

- пп. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за жовтень 2010 року на суму 514 664 грн. та за листопад 2010 року на суму 232 967 грн.;

- пп. 7.4.4 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2010 року на суму 269 639 грн. та за листопад 2010 року на суму 14 113 грн.

18.02.2011 року на підставі вищезазначеного акту перевірки ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ТОВ "Барлінек Інвест" зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 747 631 грн., в тому числі за жовтень 2010 року на 514 664 грн. та за листопад 2010 року на 232 967 грн. (том 1, а.с. 25).

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, а також його бездіяльністю щодо ненадання висновків про повернення сум бюджетного відшкодування, позивач звернувся до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд насамперед керується висновками Вищого адміністративного суду України, наведеними в ухвалі від 25.11.2015 року у цій справі, та вирішує даний публічно-правовий спір з урахуванням заяви позивача від 27.01.2016 року про зміну раніше заявлених позовних вимог.

Таким чином, на сьогодні предметом розгляду в суді першої інстанції є податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року, бездіяльність Вінницької ОДПІ, яка, на думку позивача, полягає у ненаданні до ГУ ДКС України у Вінницькій області висновків про відшкодування підприємству сум бюджетного відшкодування за жовтень 2010 року в розмір 514 664 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 232 967 грн., та вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування у вищевказаних розмірах.

Як вбачається з акту № 409/2330/34004579 від 08.02.2011 року, у ході проведеної перевірки відповідачем було встановлено, що ТОВ "Барлінек Інвест" порушило вимоги пп. 7.4.4 п. 7.4, пп. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" внаслідок завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за жовтень 2010 року на суму 514 664 грн. та за листопад 2010 року на суму 232 967 грн. у зв'язку із:

- включенням до податкового кредиту в податкових деклараціях за жовтень, листопад 2010 року податку на додану вартість в розмірі 267 663 грн. та 6290 грн. на підставі податкових накладних, дати виписування яких припадають на інші, попередні податкові звітні періоди (вересень та жовтень 2010 року), в яких були оприбутковані товари (послуги), на поставку яких виписані податкові накладні;

- включенням до податкового кредиту сум податку на додану вартість в розмірі 3236,28 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ПАТ "ІДС ОСОБА_6" за операціями з поставки мінеральної води, тоді як зазначений товар не призначався для використання в оподаткованих операціях;

- зарахуванням до податкового кредиту жовтня 2010 року від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за вересень 2010 року в розмірі 514 664 грн. (рядки 18.2, 21 та 22.2 податкової декларації).

Вказані вище висновки перевірки стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року. Відтак, надаючи оцінку законності та обґрунтованості цих висновків, суд керується такими мотивами.

На момент виникнення спірних правовідносин особливості оподаткування податком на додану вартість визначались Законом України "Про податок на додану вартість".

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 цього Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку із: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Якщо платник не скористався правом подачі заяви, передбаченим пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", і не звернувся до податкової інспекції зі скаргою, то він не має права включати до податкового кредиту суму ПДВ, не підтверджену податковою накладною.

Правовий аналіз вищевказаних норм законодавства дає змогу зробити висновок про те, що законодавець не передбачив заборони на включення податкової накладної до податкового кредиту в тому місяці, коли її фактично було отримано.

Отже, у випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції, суми ПДВ, вказані у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05.12.2011 року у справі за позовом ТОВ "Акцентбуд" до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Правильність таких висновків підтверджується також ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2015 року, прийнятою у цій справі.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що позивачем ТОВ "Барлінек Інвест" до сум податкового кредиту за жовтень та листопад 2010 року правомірно включено податок на додану вартість в розмірі 267 663 грн. та 6290 грн. на підставі податкових накладних, дати виписування яких припадають на інші, попередні податкові звітні періоди, а саме на вересень та жовтень 2010 року.

Крім того, згідно з актом перевірки № 409/2330/34004579 від 08.02.2011 року проведеною перевіркою встановлено, що у жовтні 2010 року ТОВ "Барлінек Інвест" здійснювало придбання мінеральної та питної води у ПрАТ "ІДС ОСОБА_6", у зв'язку з чим включили до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 3236,28 грн. відповідно до податкових накладних від 03.08.2010 року № 00027077/43 на суму 7563,60 грн., в тому числі ПДВ 1260,60 грн., від 07.10.2010 року № 00035501/43 на суму 4414,08 грн., в тому числі ПДВ 735,68 грн., від 15.10.2010 року № 00036649/43 на суму 3720 грн., в тому числі ПДВ 620 грн. та від 27.10.2010 року № 00037960/43 на суму 3720 грн., в тому числі ПДВ 620 грн. (том 1, а.с. 67).

При цьому, на думку податкового органу, придбання таких товарно-матеріальних цінностей (мінеральної води) не призначалося для їх використання в господарській діяльності ТОВ "Барлінек Інвест". Відтак, в порушення вимог пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" позивачем завищено податковий кредит за жовтень 2010 року на суму 3236,28 грн.

Перевіряючи висновки акту перевірки в цій частині, суд зазначає наступне.

Основним видом діяльності ТОВ "Барлінек Інвест" є лісопильне та стругальне виробництво (КВЕД 16.10).

Згідно з пп. 2.4.5 п. 2.4 Розділу 2 Правил охорони праці в деревообробній промисловості, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 31.01.2005 року № 20, працівники мають бути забезпечені сирою водою для пиття відповідно до вимог Державних санітарних правил і норм "Вода питна. Гігієнічні вимоги до якості води централізованого господарськопитного водопостачання", затверджених наказом МОЗ України від 23.12.1996 року № 383, або перевареною водою.

Відповідно до п. 2.1 Державних санітарних норм та правил "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затверджених наказом МОЗ України № 400 від 12.05.2010 року, водою питною, призначеною для споживання людиною (питна вода), є вода, склад якої за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними, паразитологічними та радіаційними показниками відповідає вимогам державних стандартів та санітарного законодавства (з водопроводу водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), призначена для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб населення, а також для виробництва продукції, що потребує використання питної води.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються газованою солоною водою, а статтею 4 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" передбачено, що кожен працівник має право на безпечні для здоров'я і життя умови праці, в тому числі на питну воду.

Таким чином, в силу вимог вищевказаних нормативно-правових актів позивач, як роботодавець, зобов'язаний забезпечити своїх працівників питною водою належної якості, зокрема газованою солоною водою працівників, які зайняті на роботах із важкими та шкідливими умовами праці.

Судом встановлено, що наказом директора ТОВ "Барлінек Інвест" № 229-П від 06.07.2009 року затверджено результати атестації робочих місць за умовами праці та визначено перелік робочих місць з несприятливими умовами праці, за роботу в яких надаються пільги (том 3, а.с. 17-21). Наказом № 1-П від 04.01.2010 року "Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства" до постійних загальновиробничих витрат товариства включено витрати на водопостачання (том 3, а.с. 7-15). Крім того, згідно з наказом № 46-П від 06.08.2007 року визначено особу, відповідальну за поставку питної води на підприємстві (том 3, а.с. 16).

20.03.2010 року між ТОВ "Барлінек Інвест" (покупець) та ПрАТ "ІДС ОСОБА_6" (постачальник) укладено договір поставки № 4302360, відповідно до якого постачальник поставляє покупцеві воду торгової марки "Аляска", мінеральну воду "Моршинська" та мінеральну воду "Боржомі" в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у документах на відпуск (том 3, а.с. 47-48).

За результатами виконання умов зазначеного договору контрагентом ПрАТ "ІДС ОСОБА_6" виписано податкові накладні від 03.08.2010 року № 00027077/43 на суму 7563,60 грн., в тому числі ПДВ 1260,60 грн., від 07.10.2010 року № 00035501/43 на суму 4414,08 грн., в тому числі ПДВ 735,68 грн., від 15.10.2010 року № 00036649/43 на суму 3720 грн., в тому числі ПДВ 620 грн. та від 27.10.2010 року № 00037960/43 на суму 3720 грн., в тому числі ПДВ 620 грн.

Вказані податкові накладні надавались до перевірки, про що свідчать відомості з акту № 409/2330/34004579 від 08.02.2011 року (том 1, а.с. 67). Податок на додану вартість за цими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту жовтня 2010 року.

Водночас, як встановлено під час розгляду справи, на підставі наказу ТОВ "Барлінек Інвест" № 85-П від 03.03.2014 року "Про знищення документів підприємства, не внесених до Національного архівного фонду" усі податкові накладні за 2010 рік було знищено, що підтверджується ОСОБА_6 № 2 про знищення документів, які не підлягають зберіганню (том 3, а.с. 53-85). Відтак, їх витребування, приєднання до матеріалів адміністративної справи та дослідження судом неможливе з об'єктивних причин.

Разом із тим, суд зазначає, що згідно з актом перевірки контролюючий орган не заперечує ані факту належного оформлення вказаних податкових накладних, ані факту здійснення господарських операцій, за результатами яких вони були виписані. При цьому єдиною підставою для висновку про завищення позивачем податкового кредиту за жовтень 2010 року на суму 3236,28 грн. по взаємовідносинах з ПрАТ "ІДС ОСОБА_6" є посилання ревізорів на те, що придбані товарно-матеріальні цінності (мінеральна вода) не призначалися для їх використання в господарській діяльності ТОВ "Барлінек Інвест".

Однак, наданими суду поясненнями та письмовими доказами вказані доводи відповідача повністю спростовані. Судом встановлено, що придбання води у ПрАТ "ІДС ОСОБА_6" здійснювалось товариством задля забезпечення питною водою належної якості працівників, які зайняті на роботах із важкими та шкідливими умовами праці, що є законодавчо визначеним обов'язком позивача, як роботодавця. При цьому факт використання придбаної води саме для виробничих потреб підтверджується бухгалтерськими проводками, аналіз яких вказує на те, що вода використовувалась винятково у вищезазначених цілях (том 3, а.с. 49-52).

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що операції з придбання позивачем води мінеральної та питної у ПрАТ "ІДС ОСОБА_6" відповідають (не суперечать) меті створення ТОВ "Барлінек Інвест" та його господарській діяльності, а висновки контролюючого органу про неправомірність включення підприємством до складу податкового кредиту за жовтень 2010 року податку на додану вартість в сумі 3236,28 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, в акті перевірки № 409/2330/34004579 від 08.02.2011 року відповідач посилається на завищення ТОВ "Барлінек Інвест" податкового кредиту за жовтень 2010 року у зв'язку із включенням від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за вересень 2010 року в розмірі 514 664 грн. (рядки 18.2, 21 та 22.2 податкової декларації) (том 1, а.с. 79-80).

Таке порушення встановлене попередньою перевіркою позивача та описане в акті перевірки № 4150/2330/34004579 від 09.12.2010 року (том 3, а.с. 124-147), за результатами якої ДПІ у м. Вінниця було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.12.2010 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, ТОВ "Барлінек Інвест" оскаржило його в судовому порядку.

Отже, питання правомірності включення позивачем до податкового кредиту за жовтень 2010 року від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за вересень 2010 року в розмірі 514 664 грн. вже було предметом розгляду в адміністративній справі № 2-а-44/11/0270.

Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2011 року, залишеною без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.09.2011 року та Вищого адміністративного суду України від 21.03.2013 року, адміністративний позов ТОВ "Барлінек Інвест" задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці від 16.12.2010 року № /0, визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Вінниці щодо ненадання Головному управлінню Державного казначейства України у Вінницькій області висновків про відшкодування ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2010 року в розмірі 380 914 грн. та за вересень 2010 року в розмірі 334 282 грн. і стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Барлінек Інвест" зазначену суму бюджетного відшкодування (том 3, а.с. 22-37).

При цьому судами було підтверджено правомірність заявлених товариством до відшкодування сум ПДВ за липень, серпень та вересень 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, слід вважати доведеними доводи позивача в частині правомірності формування податкового кредиту за жовтень 2010 року за рахунок від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за вересень 2010 року в розмірі 514 664 грн., що у свою чергу спростовує висновки контролюючого органу в цій частині акту перевірки № 409/2330/34004579 від 08.02.2011 року.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року.

Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправною бездіяльності Вінницької ОДПІ щодо ненадання в ГУ ДКС України у Вінницькій області висновків про відшкодування ТОВ "Барлінек Інвест" сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року у розмірі 514 664 грн. та за листопад 2010 року у розмірі 232 967 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду (пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Згідно з пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 вказаної статті встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пп. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 цього Закону).

Аналогічне правове регулювання встановлене і нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 цієї статті визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.7 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.11 ст. 200 ПК України встановлено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п. 200.12 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Змістовний правовий аналіз вищенаведених норм податкового законодавства вказує на те, що висновок податкового органу із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, має бути наданий органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, лише по закінченню процедуру судового оскарження.

Оскільки на даний час сума бюджетного відшкодування за жовтень 2010 року в розмірі 514 664 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 232 967 грн. вважається неузгодженою, то, на переконання суду, обов'язок щодо подання висновку про відшкодування позивачу таких сум з державного бюджету податкового органу ще не виник і виникне лише після закінчення процедури судового оскарження та у випадку набрання законної сили судовим рішенням про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року.

Відтак, не підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ "Барлінек Інвест" в частині визнання протиправною бездіяльності Вінницької ОДПІ щодо ненадання в ГУ ДКС України у Вінницькій області висновків про відшкодування підприємству сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2010 року в розмірі 514 664 грн. та за листопад 2010 року в розмірі 232 967 грн.

Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення цих сум на користь позивача з Державного бюджету України, адже бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року № 39.

Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки, сум податку на додану вартість, заявлених до відшкодування, або окремо від здійснення такого контролю.

Відшкодування з Державного бюджету України надмірно сплаченого ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Вказана правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України, наведеною у постановах від 16.09.2015 року (справа № 21-881а15), від 27.10.2015 року (справа № 21-1145а15) та інших.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ТОВ "Барлінек Інвест", а саме у частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Порядок та розмір сплати судового збору на час звернення позивача до адміністративного суду визначались відповідно до пункту 3 розділу VІІІ Прикінцевих та Перехідних положень КАС України та підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Згідно з платіжним дорученням № 202 від 21.02.2011 року (том 1, а.с. 2) позивачем ТОВ "Барлінек Інвест" за подання адміністративного позову було сплачено 1703,40 грн., з яких 1700 грн. за позовними вимогами майнового характеру та 3,40 грн. за позовними вимогами немайнового характеру.

Ухвалою Вищим адміністративним судом України від 25.11.2015 року дану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема, в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат у розмірі 1545,73 грн.

Таким чином, рішенням суду касаційної інстанції підтверджено законність рішень попередніх судових інстанцій про стягнення на користь ТОВ "Барлінек Інвест" з Державного бюджету України судового збору в розмірі 157,67 грн.

Відтак, враховуючи, що за результатами нового розгляду справи судом фактично задоволено позовні вимоги майнового характеру та відмовлено у задоволенні немайнових вимог, на користь позивача необхідно стягнути відповідну частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у даній справі, а саме судовий збір у розмірі 1542,33 грн. (1545,73 3,40).

При цьому положення абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" судом не застосовуються, оскільки на час звернення позивача до адміністративного суду відповідної правової норми не існувало.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці № НОМЕР_1 від 18.02.2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (ідентифікаційний код 34004579) сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір у розмірі 1542 (одна тисяча п'ятсот сорок дві) грн. 33 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (ідентифікаційний код 39476158).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя ОСОБА_7

Судді: ОСОБА_8

ОСОБА_1