Справа № 2а-14048/11/1370
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/13377/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015

у справі № 2а-14048/11/1370

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаком плюс"

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та прийнято нову, якою позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.07.2011 № /0/17062.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки податкової звітності щодо виявлених помилок (порушень) ТОВ «Мегаком плюс», зафіксовано порушення позивачем пп. 12.1.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме: завищено валові витрати на суму 835 660,00 грн., що вплинуло на визначення об'єкту оподаткування та призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 1 квартал 2011 року на суму 835 660,00 грн.

На підставі акта перевірки, відповідачем 11.07.2011 було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/17062, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за І квартал 2011 року в розмірі 835 660,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з неправомірного формування позивачем валових витрат в І кварталі 2011 року.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Мегаком» було укладено договір поставки товару, згідно п. 1.1 якого позивач зобов'язувався поставити, а ТОВ «Мегаком» придбати товар в кількості, асортименті та по цінах, що вказані в окремій заявці. На виконання вимог даного договору, позивачем було поставлено ТОВ «Мегаком» товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями розхідних накладних за період з 18.05.2010 по 25.06.2010 на загальну суму 1109 242,96 грн.

20.08.2010 директором ТОВ «Мегаком» повідомлено позивача про те, що у нього немає можливості у повному обсязі погасити існуючу заборгованість за поставлений згідно договору товар в розмірі 835 660,22 грн., у зв'язку з обмеженістю фінансових ресурсів.

24.11.2010 Господарським судом Львівської області порушено провадження у справі №31/202-2010 за заявою ТОВ «Мегаком» про його банкрутство у порядку, встановленому ст.51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

03.09.2010 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про рішення власника ТОВ «Мегаком» про припинення підприємства шляхом ліквідації.

Постановою Господарського суду Львівської області від 20.12.2010 ТОВ «Мегаком» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

31.12.2010 в газеті «Урядовий кур'єр» №247 опубліковано оголошення про визнання банкрутом ТОВ «Мегаком» та призначення ліквідатора.

27.01.2011 ТОВ «Мегаком плюс» звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою, в якій просило визнати його конкурсним кредитором з майновими вимогами на суму 835660,22 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Мегаком».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.03.2011 затверджено звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс банкрута - ТОВ «Мегаком» та ліквідовано його, провадження у справі про банкрутство припинено.

Відповідно до вимог п. 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальний або нематеріальний формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп. 5.2.8 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку.

Пунктом 1.25 ст. 1 вказаного Закону визначено, що безнадійна заборгованість - це, зокрема, заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від продажу на відкритих аукціонах (публічних торгах) майна позичальника, переданого у заставу як забезпечення зазначеної заборгованості, за умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели до повного покриття заборгованості.

З ухвали господарського суду Львівської області від 21.03.2011 вбачається, що вимоги кредиторів залишились незадоволеними, зокрема, ТОВ «Мегаком плюс» у зв'язку із недостатністю майна, тому, на підставі ч.6 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», такі вимоги визнані погашеними.

У відповідності із п. «а» пп. 12.1.1 п.12.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», платник податку - продавець товарів (робіт, послуг) має право збільшити суму валових витрат звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг) у поточному або попередніх звітному податкових періодах у разі коли покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсацій їх вартості). Таке право на збільшення суми валових витрат виникає, якщо платник податку звертається до суду з позовом (заявою) про стягнення заборгованості з такого покупця або про порушення справи про його банкрутство чи стягнення заставленого ним майна.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що вказані положення не покладають на платника податку обов'язок збільшувати валові витрати лише у тому податковому звітному періоді, в якому він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з такого покупця, оскільки своє право платник податку має право реалізувати в наступних податкових періодах. Право платника податку - продавця товарів (робіт, послуг) збільшувати валові витрати на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг) також не залежить від того, чи відніс до складу валового доходу платник податку - покупець суму непогашеної заборгованості, визнаної судом, відповідно до підпункту 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Крім того, апеляційним судом вірно зазначено, що платник податку відповідно до положень підпункту 5.2.7 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та абзацу третього п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», має право з урахуванням строків давності, визначених ст. 15 цього ж Закону, включити суми витрат невраховані у попередніх податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок, до валових витрат в будь-якому наступному податковому періоді та відобразити це у податковій декларації за відповідний період.

Таким чином, з наявної в матеріалах справи декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2011 року вбачається, що позивачем правомірно відображено суму 835 660,00 грн. в рядку коригування валових витрат, а тому вірним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 11.07.2011 № /0/17062.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду, не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області - відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль