Справа № 814/3936/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2016 р. м. Київ К/800/40335/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування рішення за касаційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство (далі - ТОВ СП) «Нібулон» звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Яжук С.С. від 27 червня 2013 року про закінчення виконавчого провадження №29183962 з виконання виконавчого листа № 2а-4126/11/1470, виданого 08 липня 2011 року Миколаївським окружним адміністративним судом.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2014 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 27 червня 2013 року (ВП № 29183962).

У касаційній скарзі Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 вересня 2011 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження ВП № 29183962 з виконання виконавчого листа № 2а-4126/11/1470, виданого 08 липня 2011 року Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов'язання відділу Держкозмему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрацію 418 договорів оренди землі і здійснити державну реєстрацію 416 договорів оренди землі (сторонами яких є громадяни і позивач).

27 червня 2013 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Черкаській області з посиланням на пункт 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що скасування постанови про закінчення виконавчого провадження і відновлення виконавчого провадження не призведе до захисту порушених прав позивача, оскільки з 01 січня 2013 року боржник позбавлений повноважень щодо реєстрації договорів оренди землі, і така реєстрація здійснюється у встановленому Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що хоч на час прийняття спірної постанови боржник і не мав повноважень на здійснення реєстрації договорів оренди, проте рішення суду могло бути виконано без його участі правонаступником.

Проте, перевіривши матеріали справи, суд касаційної інстанції такі висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України) .

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про скасування постанови державного виконавця від 27 червня 2013 року про закінчення виконавчого провадження.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду.

Проте, вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що позов заявлено поза межами встановленого частиною 2 статті 181 КАС України строку звернення до суду, а позивачем заявлялося клопотання про поновлення цього строку.

Не вирішивши питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків по суті заявлених позовних вимог.

У разі порушення цього строку слід застосовувати положення статті 100 КАС України, за якими адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду на оскарження постанови державного виконавця від 27 червня 2013 року про закінчення виконавчого провадження, постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2014 року та постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судді

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало