Справа № 560/1634/15-а
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1634/15-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,
позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Чудіновича О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання незаконними дій управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі та про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду та просить визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області, що полягають у відмові в призначенні їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як особі віднесеній до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області призначити їй пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як особі віднесеній до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 20 липня 2015 року.

Позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що після закінчення школи в 1979 році вона поступила на навчання в Рівненський технікум радянської торгівлі, який закінчила 02 березня 1983 року. Після цього була направлена на роботу в Миргородський комбінат громадського харчування Полтавської області та була прийнята на посаду кухаря. На даному комбінаті вона працювала з 25 квітня і до 12 вересня 1983 року, після чого звільнилася з роботи за власним бажанням. 29 листопада того ж року вона влаштувалася на роботу в комбінат громадського харчування Черкаського ВО «Азот», де також була прийнята на посаду кухаря. А 05 травня 1987 року звільнилася з роботи за власним бажанням за сімейними обставинами та приїхала до своїх батьків в с. Будимля Дубровицького району, яким потрібно було допомагати по господарству. Проживаючи з батьками вона не реєструвалася в даному селі, так як знову збиралася їхати на роботу. 05 листопада 1989 року Позивач вийшла заміж за ОСОБА_2 та переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка в с.Лютинськ Дубровицького району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, де і проживає по даний час. До 04 травня 1990 року в даному селі позивач не реєструвалася по тій причині, що мала намір виїхати з чоловіком на постійне місце проживання в іншу область. 20 липня 2015 року позивач звернулася із заявою до управління пенсійного фонду України в Дубровицькому районі про призначення їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як потерпілій третьої категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, позивачу було відмовлено, оскільки первинними документами, які були нею надані до управління пенсійного фонду, не підтверджено факт її постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії. Позивач вважає, що нею були надані усі необхідні документи до управління пенсійного фонду в Дубровицькому районі, які є належним доказом того, що вона з 06.11.1989 року по даний час постійно проживала та працювала в с.Лютинськ Дубровицького району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, що станом на перше січня 1993 року становить більше трьох років, що дає їй право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

В судовому засіданні Позивач позов підтримала із зазначених у ньому підстав.

В судовому засіданні представник Відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на викладені у письмових запереченнях обставини, а саме на те, що позивачем не надано документів на підтвердження факту постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, а тому право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона не має.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що ОСОБА_1 з листопада 1989 року по 04 травня 1989 року, постійно та безперервно проживала в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з огляду на наступне.

Згідно ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, із наступними змінами та доповненнями, умови норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріпленні в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що Позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 3, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.01.1995 року (а.с.10), яке надає позивачці право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач в період з 05.05.1987 року по 10.09.1990 року ніде офіційно не працювала (а.с.11-14).

Для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, Позивач 20.07.2015 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду в Дубровицькому районі Рівненської області, проте рішенням Управління Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі від 31.07.2015 року, Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки первинними документами не підтверджено факту постійного проживання та факту постійної роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення з 04.05.1990 року по даний час, та не підтверджено факт постійного проживання та факт постійної роботи ОСОБА_1 з травня 1987 року по січень 1989 року (а.с.16).

Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Потерпілими від Чорнобильської катастрофи є особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до абз.7 підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846) із змінами, при призначенні пенсій за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - зниження пенсійного віку, представляється посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що основною підставою для призначення Позивачу пенсії є період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, яка видається органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року «Про перелік пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» с.Будимля Дубровицького району Рівненської області відноситься до 2-ї зони безумовного (обов`язкового) відселення, а с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області відноситься до 3-ї зони безумовного (обов`язкового ) відселення.

Таким чином, з вищенаведеного можна зробити висновок, що спір зводиться до встановлення факту постійного проживання Позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 1 січня 1993 року, не менше 3 років.

Як вбачається із довідки №525/0223 виданої 19.11.2015 року Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_1 постійно проживає по АДРЕСА_1 з 04.05.1990 року по даний час, на території, що відноситься до третьої зони гарантованого добровільного відселення потерпілих внаслідок ЧАЕС. Тобто, довідка є документально підтвердженим фактом постійного проживання позивача у зоні добровільного гарантованого відселення з 04.05.1990 року по даний час. Період якого, станом на 01.01.1993 року, становить 2 роки сім місяців 28 днів.

Разом із тим, з пояснень Позивача та свідків в ході розгляду справи, встановлено, що з листопада 1989 року по 04.05.1990 року, Позивач проживала без реєстрації в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області. Крім того, Позивач долучила довідку №523/0223 видану 19.11.2015 року виконкомом Лютинської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про те, що її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по даний час проживає в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області (а.с.19). Факт реєстрації 05.11.1988 року шлюбу позивача та ОСОБА_2 стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.07.2015 року (а.с.8).

Згідно довідки за №1780/01-16/15 від 07.09.2015 року, виданої Дубровицькою ЦРЛ вбачається, що Позивач зверталася за медичною допомогою в поліклінічне відділення КЗОЗ «Дубровицька ЦРЛ» 18.06.1987 р. до ЛОР лікаря; 11.11.1987 р. до лікаря травматолога; 10.12.1987 р. до лікаря терапевта; 12.01.1988 р.; до ЛОР лікаря; 25.01.1988 р. до лікаря невропатолога; 15.04.1988 р. до лікаря інфекціоніста.

Як вбачається із виписки з карти профілактичних щеплень виданої 22.11.2016 року Фельдшерсько-акушерським пунктом с.Лютинськ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.11.1989 року прибула із с.Будимля Дубровицького району і по даний час обслуговується на ФАП с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області (39).

Згідно довідки про склад сім`ї №524/0224 виданої 19.11.2015 року Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживає в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області, а до складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; невістка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та онука ОСОБА_10 (а.с.17).

Вищезазначені докази в їх сукупності підтверджують викладені Позивачем у позовній заяви обставити, що вона із 06.11.1989 року по даний час проживає в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області, тобто станом на 01.01.1993 року більше 3 років у зоні гарантованого добровільного відселення.

Разом із тим, згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 41 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Як вже було зазначено, при зверненні із заявою про призначення пенсії, Позивач надала посвідчення громадянина, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорії 3) серії НОМЕР_1 від 20.01.1995 року.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 3 відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років категорія 3.
Отже, наявність у Позивача посвідчення особи потерпілої від наслідків чорнобильської катастрофи (категорії 3) є достатнім підтвердженням того, що вона станом на 1 січня 1993 року протягом не менше 3 років проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому відмова Відповідача, яка ґрунтується на відсутності документів, які б підтверджували б відомості про постійне місце проживання у відповідній зоні є протиправною.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи". При цьому, такий документ як довідка про період (періоди) проживання (роботи) на забрудненій території, видана органами місцевого самоврядування є лише підставою для визначення в установленому порядку статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

(Вказана правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України № К/800/16793/14 від 28.05.2014 року по справі та №К800/29268/15 від 28.07.2015 року).
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (підстави для звільнення від доказування).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, проаналізувавши та дослідивши надані докази, враховуючи вищевказані розбіжності у досліджених та проаналізованих матеріалах справи, суд приходить до переконання, що у даному випадку Управлінням Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області не доведено правомірність відмови у призначенні пенсії Позивачу ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку, як особи потерпілої від наслідків чорнобильської катастрофи (категорії 3), відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Тому суд приходить до висновку, що рішення Управління Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 31 липня 2015 року є незаконним та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак позов слід задоволити.

На підставі наведеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 14, 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 10, 11, 69,71, 159-163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання незаконними дій Управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі та про зобов`язання вчинення певних дій - задоволити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області, що полягають у відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як особі віднесеній до категорії 3 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Дубровицькому районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як особі віднесеній до категорії 3 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 20 липня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Дубровицький районний суд, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк, з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду І.В. Оборонова