Справа № 522/3644/15-а
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3644/15-а
Номер провадження 2-а/522/272/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ТДВ «Третій автобусний парк» до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Третій автобусний парк» звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Одеської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради №41-VI від 28.12.2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» та рішення Одеської міської ради №1268-VI від 20.09.2011 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» в частині п. 1 рішення Одеської міської ради №1268-VI від 20.09.2011 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси».

У судовому засіданні відповідач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, мотивуючи її тим, що позивачем було пропущено строки звернення до адміністративного суду, передбачені ст. 99 КАС України, адже оспорювані рішення були опубліковані в газеті «Одеський вісник» 13 січня 2011 року та 06 жовтня 2011 року відповідно.

Не погоджуючись із заявою відповідача про залишення позову без розгляду, позивач подав заяву про поновлення строку позовної давності, в якій просив визнати поважними причини пропуску строків звернення до адміністративного суду з відповідним позовом та поновити строк.

Свою заяву позивач обґрунтував тим, що вперше дізнався про оскаржуване рішення тільки 30 жовтня 2014 року під час ознайомлення представником з матеріалами господарської справи № 916/3885/14 за позовом Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про внесення змін до договору оренди землі. Позивач також уточнив свою заяву про поновлення строків позовної давності, вказавши, що оспорювані рішення відповідача було опубліковане не належним чином, тобто в неналежному друкованому засобі та не в повному обсязі, у звязку з чим позивач не знав та не міг знати про порушення його прав оспорюваними рішеннями, а дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами господарської справи за позовом Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до позивача.

Представник позивача у судовому засіданні заяву про поновлення строку позовної давності підтримав та просив її задовольнити, проти заяви відповідача про залишення позову без розгляду - заперечив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви позивача про поновлення строку позовної давності заперечував та просив суд залишити її без задоволення, а заяву про залишення позову без розгляду підтримав, просив задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступне.

15 грудня 2010 року відповідачем укладено з позивачем договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :41:008:0001, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за № 4515, а також договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :41:008:0002, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за № 4514. Пунктом 2.4. Договору оренди земельної ділянки № 4514 встановлено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 671 190,99 грн., пунктом 2.3. договору оренди земельної ділянки № 4515 передбачено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 7 886 166,72 грн.

28 грудня 2010 року відповідачем було прийнято рішення про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель міста Одеси, розробленої Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст Діпромісто, яким вирішено за результатами розгляду розробленої Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст Діпромісто (м. Київ) технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, затвердити та ввести в дію затверджену п. 1 цього рішення нормативно-грошову оцінку земель м. Одеси з 01.01.2011 року, а з метою розрахунку річної орендної плати з 01.01.2012 року, вважати таким, що втратило чинність рішення Одеської міської ради від 15.07.2005 року № 4247 ІV Про застосування договірної річної орендної плати при оформленні договорів оренди земельних ділянок .

Пунктом 1 рішення Одеської міської ради №41-VI від 28.12.2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» передбачено, що технічна документація з нормативно грошової оцінки земель міста Одеси додається до цього рішення.

13 січня 2011 року Рішення Одеської міської ради від 28 грудня 2010 року № 41-VІ було опубліковано в газеті «Одеський вісник» № 5 на сторінці 3 без додатків, а саме без технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Одеси, яку було додано до рішення.

Доказів публікації доданої до оспорюваного рішення технічної документації суду не надано. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка була затверджена оспорюваним рішенням, суду не надана.

Суд критично оцінює посилання Відповідача на те, що рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/3885/14, яке набрало законної сили, встановлено, що 27 лютого 2014 року Позивачу було направлено пропозиції про зміну договору оренди земельної ділянки, а отже Позивачу було відомо ще в лютому 2014 року про зміну нормативної грошової оцінки. Адже за даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень по справі № 916/3885/14 Одеським апеляційний господарським судом 23 січня 2015 року було винесено Ухвалу про прийняття апеляційної скарги до провадження, номер рішення 42406867, а також 14.05.2015 року Одеським апеляційний господарським судом було винесено Ухвалу про поновлення апеляційного провадження, номер рішення 44151811, що спростовує посилання Відповідача на те, що відповідне рішення набрало законної сили.

Рішенням Одеської міської ради №1268-VI від 20.09.2011 «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» серед іншого вирішено внести до пункту 3 рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» зміни та викласти його в наступній редакції: «Ввести в дію, затверджену пунктом 1 цього рішення, нормативну оцінку земель м. Одеси для розрахунку річної орендної плати з 20.09.2011 року».

06 жовтня 2011 року Рішення Одеської міської ради №1268-VI від 20.09.2011 було опубліковано в газеті «Одеський вісник» № 166 на сторінці 2 також без додатків.

Факт розгляду Господарським судом Одеської області справи № 916/3885/14 за позовом Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ТДВ «Третій автобусний парк» про внесення змін до договору оренди землі, Позивачем та Відповідачем у справі не спростовувався та був визнаний.

Суд приймає до уваги те, що в момент укладення відповідних договорів оренди земельних ділянок Відповідачу мало бути відомо про розробку нової нормативної грошової оцінки і Відповідач міг повідомити про цей факт Позивача, зазначивши про цей факт у Договорах під час їх укладення 15 грудня 2010 року. Натомість жодних посилань на розробку нової нормативної грошової оцінки у Договорах не має, а вже 28 грудня 2010 року Відповідачем прийнято рішення про затвердження нормативної грошової оцінки.

З урахуванням, відсутності публікації технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, разом із відповідними рішеннями про її затвердження, та відсутності повідомлень про зміну орендної плати у звязку зі зміною нормативної грошової оцінки в межах виконання сторонами договору оренди земельної ділянки, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт того, що він не знав та не міг знати про прийняття оспорюваного рішення.

Статтею 8 Конституції України встановлено принцип верховенства права. Зміст принципу верховенства права розкриває Європейський суд з прав людини у справах Racke ? Hauptzollamt Mainz (1979) та Hauptzollamt Landau (1979) через формулювання вимог, які виводяться з цього принципу, зокрема через концепт «законних очікувань». У більшості випадків концепт «законних очікувань» розглядають як елемент верховенства права (rule of law) та, більш специфічно, як елемент «юридичної визначеності» (legalcertainty). Одним із аспектів правової визначеності за змістом судової практики Європейського суду з прав людини є принцип захисту законних очікувань. Законні очікування це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Зокрема, в Рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 1 статті 99 КАС України установлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 цієї ж статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 99 КАС України визначено загальний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, за умови якщо Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами не визначено спеціальних строків та порядок їх обчислення.

Суд приходить до висновку про безпідставність посилань представника відповідача про те, що Позивач мав знати про порушення свого права оспорюваним рішенням від дати публікації цього рішення, адже рішення відповідача було опубліковано у такий спосіб, що виключає можливість визначення обєкту нормативної грошової оцінки, тобто того, яких земельних ділянок ця оцінка стосується, та самого її змісту. Тим самим характер публікації виключає можливість обізнаності позивача про порушення його прав оспорюваним рішенням.

Крім того, положення ст. 100 КАС України, не містять безумовної підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки дослідженню підлягають причини, які перешкоджали вчасному зверненню до суду.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права. Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На підставі викладених вище обставин справи, можна дійти висновку, що поважність причин пропуску строку на звернення до суду обумовлює можливість поновлення позивачу строку звернення з відповідним адміністративним позовом.

З підстав викладених вище, суд також вважає, що заява відповідача про залишення позову без розгляду є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 99, 100, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Одеської міської ради про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ТДВ «Третій автобусний парк» до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Заяву представника ТДВ «Третій автобусний парк» про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом задовольнити.

Поновити ТДВ «Третій автобусний парк» строк для звернення до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5- ти денний строк від дня винесення ухвали.

Суддя: 03.06.2015