Справа № 2-а-15/12
Суддя: Коцюрба М. П.
Дата ухвалення: 2012-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-15/2012 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Коцюрби М.П.,

за участю секретаря Кучер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі: Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київської області з позовом до ОСОБА_1 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення сільської ради,-

встановив:

Заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі: Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київської області до ОСОБА_1 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення сільської ради.

Свої вимоги мотивує тим, що заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звертається з даною позовною заявою до суду у зв'язку з порушенням інтересів держави, а саме: порушення принципів регулювання земельних відносин, передбачених ст. 14 Конституції України. Перевіркою прокуратури Києво-Святошинського району законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території ОСОБА_1 сільської ради встановлено наступне.

Рішенням 23 сесії ОСОБА_1 сільської ради 5-го скликання № 65/44 від 30.08.2008 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 25 га в с. Лісники, вул. Підлісна, б/н, ОСОБА_2

Вказане рішення прийняте всупереч вимогам чинного законодавства підстав. Розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА ОСОБА_3 № 854 від 02.11.06 затверджено проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Боярська лісова дослідна станція» (відокремлений підрозділ національного аграрного університету) та передачі її до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області. На підставі даного розпорядження припинено право постійного користування земельною ділянкою Боярської ЛДС площею 9,7999 га (ліси І групи, вкриті лісом) у зв'язку з добровільною відмовою, без зміни цільового призначення.

Так, статтею 32 Лісового кодексу України визначені повноваження районних державних адміністрацій у сфері лісових відносин. Відповідно до даної статті Кодексу районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території, зокрема, забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин, передають у власність, надають у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними. Таким чином, сесія ОСОБА_1 сільської ради прийняла оскаржувані рішення без наявності на те правових підстав.

ОСОБА_1 сільська рада проти задоволення позову заперечує. Вважає, що у задоволенні позовних вимог заступника прокурора має бути повністю відмовлено у звязку з їх незаконністю, безпідставністю та невідповідністю фактичним обставинам справи, що підтверджується наступним. В обґрунтування позовних вимог заступник прокурора посилається на рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2010 р. по справі № 21/111, яким визнано недійсним розпорядження Голови Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою Боярської ЛДС площею 9,7999 га (ліси I групи, вкриті лісом) у звязку з добровільною відмовою та передачі цієї земельної ділянки до земель запасу в межах с. Лісники (землі комунальної власності) (далі «Розпорядження»). Спірна земельна ділянка є складовою частиною земельної ділянки 9,7999 га, яка передана в комунальну власність територіальної громади с. Лісники на підставі зазначеного Розпорядження.

Проте, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2010 року по справі № 21/111 рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2010 року по цій справі скасовано, провадження у справі припинено відповідно до п.1 частини 1 статті 80 ГПК України, тобто з підстав того, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Разом з тим, ОСОБА_1 сільською радою з клопотанням про відновлення розгляду справи подано до суду копію постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.05.2011 року по справі № 2а-10762/10/2670, а також копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012 р. по цій же справі № 2а-10762/10/2670. Зазначеними вище судовими рішеннями в порядку адміністративного судочинства підтверджено законність Розпорядження, оскільки Міжрайонному природоохоронному прокурору відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо скасування Розпорядження, а також відмовлено в задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Таким чином, Розпорядження на цей час є чинним, законність якого підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили 20 березня 2012 року. Відповідно до статті 387 Цивільного процесуального кодексу України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За таких обставин, позовні вимоги заступника прокурора в частині витребування спірної земельної ділянки на користь держави в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації ніяким чином не можуть бути задоволені, оскільки ця ділянка згідно Розпорядженню на законних підставах вибула з державної власності та набула статусу комунальної власності (власності територіальної громади с. Лісники) у складі земельної ділянки загальною площею 9,7999.

Крім того, відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Аналогічна правова норма закріплена статтею 155 Земельного кодексу України. Очевидно, що субєкт оскарження рішень ОСОБА_1 сільської ради прокурор не має підстав висувати позовні вимоги в інтересах держави в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київській області, оскільки зазначені вище державні органи не були власниками спірних земельних ділянок на дату прийняття рішень ОСОБА_1 сільською радою. Заступник прокурора обґрунтовує позовні вимоги також положеннями, викладеними у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 10.04.08 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», якими зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Тому, на думку прокурора, ОСОБА_1 сільська рада «прийняла оскаржувані рішення без наявності на те правових підстав». З такими доводами заступника прокурора погодитися не можна, оскільки: по-перше, посилання на вказане розпорядження КМ України № 610-р від 10.04.2008 р. є необґрунтованим з огляду на встановлений ст. 8 Конституції України (в редакції станом на 30.08.2008 р. дату прийняття спірного рішення ОСОБА_1 сільської ради) принцип верховенства права. Принцип верховенства права означає визначальну роль закону в правовій системі, зокрема, - в системі джерел права, його вищу юридичну силу у відношенні підзаконних актів. Порядок розпорядження земельними ділянками встановлено, зокрема, Земельним кодексом України, Лісовим кодексом України, Законом України «Про землеустрій». Розпорядження КМУ № 610-р від 10.04.2008 р. як підзаконний нормативно-правовий акт приймається на підставі Конституції та законів України та не може їм суперечити. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Враховуючи, що Верховною Радою України не ухвалювалися відповідні зміни до земельного законодавства, доводи заступника прокурора в цій частині є необґрунтованими; згідно зі змісту Розпорядження Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 р. не вбачається, що земельна ділянка площею 9,7999 га передається у комунальну власність територіальної громади с. Лісники для ведення лісового господарства. Обґрунтовуючи незаконність рішення ОСОБА_1 сільської ради від 10.10.2008 року заступник прокурора посилається на те, що цільове призначення земельної ділянки, яка передана у власність відповідача фізичної особи для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було для ведення лісового господарства. Тому, на думку заступника прокурора, ОСОБА_1 сільська рада затвердила відповідний проект землеустрою спірним рішенням з порушенням вимог ст. 20 Земельного кодексу України, а саме, - без отримання висновку органів державної виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. З такими доводами погодитися неможливо з огляду на наступні обставини. До передачі зазначеної земельної ділянки (9,7999 га) до земель запасу с. Лісники згідно з розпорядженням Голови Києво-Святошинської райдержадміністрації № 132 від 14.04.2003 р. «Про виготовлення державних актів на право постійного користування землею Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного університету» (далі «Розпорядження № 132) спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ДП НАУ «Боярська лісова дослідна станція» у складі земель загальною площею 6694,7 га. Згідно Розпорядження № 132 земельна ділянка надавалася у постійне користування Боярській ЛДС останній без зазначення категорії землі («лісогосподарське призначення») та мети використання (для потреб лісового господарства). Відповідно до ст.5 Лісового кодексу, ст.55 Земельного кодексу ( в редакції на дату прийняття Розпорядження №132) до земель лісового фонду відносяться землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Відповідно до ч.3 ст.1 Лісового кодексу України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України та перебувають під охороною держави. Таким чином, вкриті лісовою рослинністю землі не мають автоматично вважатися землями лісогосподарського призначення за відсутністю відповідного рішення про встановлення цільового призначення, оскільки відповідно до ч.2.ст.9 Лісового кодексу України, ч.1 ст.57 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент передачі цих земель Боярській ЛДС) земельні ділянки лісового фонду за рішенням повноважних органів надаються у постійне користування спеціалізованим лісогосподарським підприємствам не тільки для ведення лісового господарства, а й для «спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Державний землекористувач Дочірнє підприємство «Боярська ЛДС», а також його державний засновник та власник Національний аграрний університет Кабінету Міністрів України ще у 2005-2006 роках, тобто до прийняття і Розпорядження Києво-Святошинської РДА від 02.11.2006 року, і до прийняття спірних рішень ОСОБА_1 сільською радою встановили, що земельні ділянки на майбутнє не будуть використовуватися для потреб лісового господарства, що підтверджується відповідними доказами, які надаються суду: 1)Витягом з протоколу № 8 засідання вченої ради Національного аграрного університет від 05.04.2006 р., згідно змісту якого вбачається, що вченою радою погоджено передачу земельної ділянки 9,7999 га до земель запасу ОСОБА_1 сільської ради «для потреб територіальної громади», а не для ведення лісового господарства; 2)розрахунком збитків лісогосподарського виробництва по Боярській ЛДС на суму 684 317,2 грн.; 3)рахунком Боярської ЛДС № 1349 від 25.04.2006 року на сплату збитків лісогосподарського виробництва на суму 684 317,2 грн.; 4)платіжним дорученням № 2 від 05 травня 2006 року на сплату збитків лісогосподарського виробництва на суму 684 317,2 грн. Відповідно до ст.ст.156, 207 Земельного кодексу України ( в редакції, що діяла на дату прийняття спірних рішень) відшкодуванню на користь землевласників чи землекористувачів підлягають збитки та втрати, повязані із вилученням (викупом) сільськогосподарських, лісових земель для подальшого використання їх для потреб, не повязаних з сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом. Крім того, листом Київського обласного управління лісового господарства від 20 жовтня 2006 року вих. № 01-4/1014 погоджено передачу земельної ділянки 9,8 га до земель запасу ОСОБА_1 сільської ради (Хотівська сільська рада вказана у листі помилково). Розпорядження Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 р. не містить жодної вказівки, що земельна ділянка площею 9,7999 га, до складу якої входить й спірна ділянка, має як цільове «лісогосподарське призначення». За таких обставин ОСОБА_1 сільська рада на XXII сесії V скликання 26.07.2008 року прийняла рішення № 61/1, згідно якому було вирішено: 1.Використовувати під житлову забудову земельну ділянку загальною площею 9,7999 га, яка знаходиться в комунальній власності територіальної громади с. Лісники на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 року. Уповноважити голову ОСОБА_1 сільської ради ОСОБА_4 внести відповідне коригування до містобудівної документації. Відповідне коригування було внесено, в тому числі, за підписом керівника (ОСОБА_5М.) та печаткою відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської РДА. За рахунок саме цих земель та враховуючи, що розмежування земель державної і комунальної власності у 2008 році не відбулося, були прийняті аналогічні спірному рішення XXIII сесії V скликання ОСОБА_1 сільської ради, тобто у повній відповідності з п.12 Розділу X Перехідних положень ЗК: «12. До розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями …в межах населених пунктах здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади…». Надання земельних ділянок 16 громадянам, в тому числі відповідачеві фізичній особі, відбувалося у повній відповідності до вимог ст.ст. 40,118 Земельного кодексу України щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, в тому числі з отриманням погоджень всіх повноважних органів, передбачених ч.9 ст.118 ЗК України. Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України (ЗК) використання земель житлової та громадської забудови здійснюється на підставі не тільки генерального плану, а й іншої містобудівної документації. Аналогічні положення щодо планування територій на місцевому рівні визначені у ст. 10 Закону України (ЗУ) «Про планування і забудову територій» із зазначенням, що «…Містобудівна документація затверджується відповідною місцевою радою…».Визначення поняття «містобудівна документація» міститься у ст. 17 ЗУ «Про основи містобудування»: «Містобудівна документація затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій…Розробка містобудівної документації здійснюється проектними організаціями, іншими юридичними особами, які мають ліцензії на виконання відповідних робіт, що видаються в порядку, встановленому законодавством…»Містобудівна документація у вигляді проекту землеустрою була розроблена ліцензованою юридичною особою ТОВ «Глобус Альянс» та містила текстові та графічні матеріали, завірені печаткою ОСОБА_1 сільради та підписом голови сільради на підставі рішення повноважного органу XXIII сесії V скликання ОСОБА_1 сільської ради. Таким чином, законодавством передбачені альтернативні документи, на підставі яких використовується земля. За наявності законного та чинного Розпорядження Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11. 2006 р., а також законних та чинних рішень ОСОБА_1 сільської ради від 30.08.2008 р. та 10.10.2008 р. цілком очевидно, що жодна з перелічених підстав не може бути застосована для припинення права на отримання земельної ділянки третьої особи. Виходячи зі складу позивачів (державні органи), інтереси яких представляє прокурор, а також враховуючи, що на час прийняття оскаржуваних рішень землі перебували у комунальній власності територіальної громади с. Лісники, вбачається, що не існує жодного порушення прав або інтересів позивачів прийнятим рішенням ОСОБА_1 сільської ради. Таким чином, заступник прокурора не надав доказів про порушення прав позивачів, тому є безпідставним звернення до суду з відповідним позовом, оскільки за відсутністю порушеного права немає й підстав для його поновлення.

В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримав.

Представники позивачів в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи належним чином попереджені.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 сільської ради проти позову заперечувала.

Третя особа в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи належним чином попереджена.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд заслухавши представника прокуратури, представника відповідача ОСОБА_1 сільської ради, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням 23 сесії ОСОБА_1 сільської ради 5-го скликання № 65/44 від 30.08.2008 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 25 га в с. Лісники, вул. Підлісна, б/н, ОСОБА_2

Порушень прав держави при цьому не допущено.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА ОСОБА_3 № 854 від 02.11.06 затверджено проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Боярська лісова дослідна станція» (відокремлений підрозділ національного аграрного університету) та передачі її до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області. На підставі даного розпорядження припинено право постійного користування земельною ділянкою Боярської ЛДС площею 9,7999 га (ліси І групи, вкриті лісом) у зв'язку з добровільною відмовою, без зміни цільового призначення.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.02.2010 року по справі № 21/111 за позовом міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету міністрів України, Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель в Київській області до Києво-Святошинської районної державної адміністрації, треті особи: національний університет біоресурсів і природокористування, відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів та природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» про визнання недійсним розпорядження, позов задоволений повністю. Визнано недійсним розпорядження голови Києво-Святошинської РДА ОСОБА_3 № 854 від 02.11.06 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Боярська лісова дослідна станція» (відокремлений підрозділ національного аграрного університету) та передачі її до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області».

Спірна земельна ділянка є складовою частиною земельної ділянки 9,7999 га, яка передана в комунальну власність територіальної громади с. Лісники на підставі зазначеного Розпорядження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2010 року по справі № 21/111 рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2010 року по цій справі скасовано, провадження у справі припинено відповідно до п.1 частини 1 статті 80 ГПК України, тобто з підстав того, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, Розпорядження на цей час є чинним, законність якого підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили 20 березня 2012 року.

За таких обставин, позовні вимоги заступника не можуть бути задоволені,

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.05.2011 року по справі № 2а-10762/10/2670 та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012 р. по цій же справі № 2а-10762/10/2670 в порядку адміністративного судочинства підтверджено законність Розпорядження, оскільки Міжрайонному природоохоронному прокурору відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо скасування Розпорядження, а також відмовлено в задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, Розпорядження на цей час є чинним, законність якого підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили 20 березня 2012 року.

Відповідно до статті 387 Цивільного процесуального кодексу України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За таких обставин, позовні вимоги заступника прокурора на користь держави в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації ніяким чином не можуть бути задоволені, оскільки ця ділянка згідно Розпорядженню на законних підставах вибула з державної власності та набула статусу комунальної власності (власності територіальної громади с. Лісники) у складі земельної ділянки загальною площею 9,7999.

Посилання на вказане розпорядження КМ України № 610-р від 10.04.2008 р. є необґрунтованим з огляду на встановлений ст. 8 Конституції України ( в редакції станом на 30.08.2008 р. дату прийняття спірного рішення ОСОБА_1 сільської ради) принцип верховенства права. Принцип верховенства права означає визначальну роль закону в правовій системі, зокрема, - в системі джерел права, його вищу юридичну силу у відношенні підзаконних актів. Порядок розпорядження земельними ділянками встановлено, зокрема, Земельним кодексом України, Лісовим кодексом України, Законом України «Про землеустрій». Розпорядження КМУ № 610-р від 10.04.2008 р. як підзаконний нормативно-правовий акт приймається на підставі Конституції та законів України та не може їм суперечити.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Враховуючи, що Верховною Радою України не ухвалювалися відповідні зміни до земельного законодавства, доводи заступника прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Згідно зі змісту Розпорядження Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 р. не вбачається, що земельна ділянка площею 9,7999 га передається у комунальну власність територіальної громади с. Лісники для ведення лісового господарства.

До передачі зазначеної земельної ділянки (9,7999 га) до земель запасу с. Лісники згідно з розпорядженням Голови Києво-Святошинської райдержадміністрації № 132 від 14.04.2003 р. «Про виготовлення державних актів на право постійного користування землею Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного університету» (далі «Розпорядження № 132) спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ДП НАУ «Боярська лісова дослідна станція» у складі земель загальною площею 6694,7 га. Згідно Розпорядження № 132 земельна ділянка надавалася у постійне користування Боярській ЛДС останній без зазначення категорії землі («лісогосподарське призначення») та мети використання (для потреб лісового господарства). Відповідно до ст.5 Лісового кодексу, ст.55 Земельного кодексу ( в редакції на дату прийняття Розпорядження №132) до земель лісового фонду відносяться землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Відповідно до ч.3 ст.1 Лісового кодексу України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України та перебувають під охороною держави. Таким чином, вкриті лісовою рослинністю землі не мають автоматично вважатися землями лісогосподарського призначення за відсутністю відповідного рішення про встановлення цільового призначення, оскільки відповідно до ч.2.ст.9 Лісового кодексу України, ч.1 ст.57 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент передачі цих земель Боярській ЛДС) земельні ділянки лісового фонду за рішенням повноважних органів надаються у постійне користування спеціалізованим лісогосподарським підприємствам не тільки для ведення лісового господарства, а й для «спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Державний землекористувач Дочірнє підприємство «Боярська ЛДС», а також його державний засновник та власник Національний аграрний університет Кабінету Міністрів України ще у 2005-2006 роках, тобто до прийняття і Розпорядження Києво-Святошинської РДА від 02.11.2006 року, і до прийняття спірних рішень ОСОБА_1 сільською радою встановили, що земельні ділянки на майбутнє не будуть використовуватися для потреб лісового господарства, що підтверджується:

1)Витягом з протоколу № 8 засідання вченої ради Національного аграрного університет від 05.04.2006 р., згідно змісту якого вбачається, що вченою радою погоджено передачу земельної ділянки 9,7999 га до земель запасу ОСОБА_1 сільської ради «для потреб територіальної громади», а не для ведення лісового господарства;

2)розрахунком збитків лісогосподарського виробництва по Боярській ЛДС на суму 684 317,2 грн.;

3)рахунком Боярської ЛДС № 1349 від 25.04.2006 року на сплату збитків лісогосподарського виробництва на суму 684 317,2 грн.;

4)платіжним дорученням № 2 від 05 травня 2006 року на сплату збитків лісогосподарського виробництва на суму 684 317,2 грн.

Відповідно до ст.ст.156, 207 Земельного кодексу України ( в редакції, що діяла на дату прийняття спірних рішень) відшкодуванню на користь землевласників чи землекористувачів підлягають збитки та втрати, повязані із вилученням (викупом) сільськогосподарських, лісових земель для подальшого використання їх для потреб, не повязаних з сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом. Крім того, листом Київського обласного управління лісового господарства від 20 жовтня 2006 року вих. № 01-4/1014 погоджено передачу земельної ділянки 9,8 га до земель запасу ОСОБА_1 сільської ради (Хотівська сільська рада вказана у листі помилково). Розпорядження Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 р. не містить жодної вказівки, що земельна ділянка площею 9,7999 га, до складу якої входить й спірна ділянка, має як цільове «лісогосподарське призначення».

За таких обставин ОСОБА_1 сільська рада на XXII сесії V скликання 26.07.2008 року прийняла рішення № 61/1, згідно якому було вирішено: 1. Використовувати під житлову забудову земельну ділянку загальною площею 9,7999 га, яка знаходиться в комунальній власності територіальної громади с. Лісники на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської РДА № 854 від 02.11.2006 року.2. Уповноважити голову ОСОБА_1 сільської ради ОСОБА_4 внести відповідне коригування до містобудівної документації.

Відповідне коригування було внесено, в тому числі, за підписом керівника (ОСОБА_5М.) та печаткою відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської РДА.

За рахунок цих земель та враховуючи, що розмежування земель державної і комунальної власності у 2008 році не відбулося, були прийняті аналогічні спірному рішення XXIII сесії V скликання ОСОБА_1 сільської ради, тобто у повній відповідності з п.12 Розділу X Перехідних положень ЗК.

Надання земельних ділянок 16 громадянам, в тому числі відповідачеві фізичній особі, відбувалося у повній відповідності до вимог ст.ст. 40,118 Земельного кодексу України щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, в тому числі з отриманням погоджень всіх повноважних органів, передбачених ч.9 ст.118 ЗК України.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України (ЗК) використання земель житлової та громадської забудови здійснюється на підставі не тільки генерального плану, а й іншої містобудівної документації. Аналогічні положення щодо планування територій на місцевому рівні визначені у ст. 10 Закону України (ЗУ) «Про планування і забудову територій» із зазначенням, що «…Містобудівна документація затверджується відповідною місцевою радою…».

Визначення поняття «містобудівна документація» міститься у ст. 17 ЗУ «Про основи містобудування»:

«Містобудівна документація затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій…

Розробка містобудівної документації здійснюється проектними організаціями, іншими юридичними особами, які мають ліцензії на виконання відповідних робіт, що видаються в порядку, встановленому законодавством…»

Містобудівна документація у вигляді проекту землеустрою була розроблена ліцензованою юридичною особою ТОВ «Глобус Альянс» та містила текстові та графічні матеріали, завірені печаткою ОСОБА_1 сільради та підписом голови сільради на підставі рішення повноважного органу XXIII сесії V скликання ОСОБА_1 сільської ради, а саме:

- рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд стосовно кожного з 16-ти громадян;

- детальний план (викопіювання) розміщення земельних ділянок.

Таким чином, законодавством передбачені альтернативні документи, на підставі яких використовується земля.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 12, 17, 20, 39, 40, 16, 118, 31, 152, 158 Земельного кодексу України, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 1 - 6, 17 - 19, 72, 79, 159 - 163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову заступника прокурора Києво - Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі: Києво - Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київської області з позовом до ОСОБА_1 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення сільської ради відмовити.

Скасувати ухвалу суду від 16 липня 2010 року, щодо накладання арешту та заборони на земельну ділянки розміром 0, 25 га, в с. Лісники , вул. Підлісна , б/н передану у власність ОСОБА_2.

Суддя

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови.