Справа № 826/14646/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27 листопада 2015 року 13 год. 00 хв. № 826/14646/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Альтера Київ" до державної податкової інспекції в Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Альтера Київ" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 липня 2015 року № та № (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову зазначено, зокрема, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправними оскаржуваними рішеннями та діями відповідача порушено права та інтереси позивача як платника податків.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 16 по 23 червня 2015 року проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" (код за ) за січень 2015 року, ТОВ "ЕНЕРСІС УКРАЇНА" (код за ) за січень 2015 року, ТОВ "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ" (код за ) за січень 2015 року, ТОВ "АЛЬТЕРА ІНЖ" (код за ) за січень 2015 року, ТОВ "НТО АЛЬТЕРА" (код за ) за серпень 2014 року, ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" (код за ) за грудень 2014 року, за результатами якої 01 липня 2015 року складено акт перевірки, згідно з висновками якого, позивачем:

- занижено податок на прибуток на загальну суму 377279,00 грн. по періодам: за 2014 рік на суму 377279,00 грн.;

- занижено податок на додану вартість на загальну суму 2178751,00 грн., у т.ч. за серпень 2014 року на суму 213312,00 грн., за грудень 2014 року на суму 205888,00 грн. за січень 2015 року 1759551,00 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 16 липня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувані рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 377279,00 грн. за основним платежем та 94320,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ по вітчизняних товарах у розмірі 2178751,00 грн. за основним платежем та 544688,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи вказані повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх оскарження.

Так, позивача як юридичну особу зареєстровано 06 травня 2014 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР).

Видами діяльності позивача є: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 66.19 інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 рекламні агентства; 73.20 дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки; 41.10 організація будівництва будівель.

Позивач є платником податку на прибуток та ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем в ході здійснення господарських операцій з ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" (код за ), ТОВ "ЕНЕРСІС УКРАЇНА" (код за ), ТОВ "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ" (код за ), ТОВ "АЛЬТЕРА ІНЖ" (код за ), ТОВ "НТО АЛЬТЕРА" (код за ), ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ", не відповідають дійсності. Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоди, що перевірялися.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, висновок про завищення показників податкової звітності відповідач зробив без встановлення порушень з боку позивача, без посилання на недоліки первинних або інших документів, які б підтверджували такі порушення, виключно на підставі податкової інформації, внесеної до АІС "Податковий блок".

У ході судового розгляду справи встановлено, що позивачем до перевірки не надано жодних документів первинного бухгалтерського обліку у зв'язку з оскарженням наказу №747 від 12 червня 2015 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, у межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентами, факт передачі товару від продавця до покупця, ділову мету в укладанні договорів поставки, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

За результатами перевірки відповідачем зроблено висновок про відсутність у господарській діяльності позивача розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів, а наслідком діяльності позивача є виключно чи переважно формування податкового кредиту від контрагентів-постачальників.

Поряд з цим, позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки ним відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів та податкових накладних сформовано податковий кредит. Однак, відповідачем зроблено помилковий висновок про сумнівний характер укладених між позивачем та його контрагентами угод та неправомірно нараховано грошове зобов'язання.

Так, між позивачем і ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" (код за ), ТОВ "ЕНЕРСІС УКРАЇНА" (код за ), ТОВ "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ" (код за ), ТОВ "АЛЬТЕРА ІНЖ" (код за ), ТОВ "НТО АЛЬТЕРА" (код за ), ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" укладено ряд договорів поставки, копії яких наявні у матеріалах справи.

На підтвердження виконання договорів позивачем надано суду: договори поставки, специфікації, банківські виписки, рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, оборотно-сальдові відомості.

Зокрема на підставі наданих позивачем документів судом встановлено наступне.

Відповідно до договору №20/06-3 від 20 червня 2014 року, між позивачем з ТОВ "ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" за період з 01 грудня 2014 року по 31 січня 2015 року здійснювалися поставки товару, на що є відповідні документи на кожну поставку: рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні.

Відповідно до договору №20/06-4 від 20 червня 2014 року між позивачем та ТОВ "НТО АЛЬТЕРА" за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року здійснювалися поставки товару, на що є відповідні документи на кожну поставку: рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні. Згідно наданих товарно-транспортні накладних доставка товару здійснювалася зі складу постачальника ТОВ "НТО АЛЬТЕРА" (адреса: м. Київ, вул. Ф. Пушиної, буд. №23/25) на склад покупця (адреса м. Київ, бульвар І. Лепсе, 4, корп. 21). Доставку товару здійснював перевізник - ТОВ "Універсальна Українська Транспортна Компанія".

Надано копію договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №3-ВП від 01 липня 2014 року між позивачем та ТОВ "Універсальна Українська Транспортна Компанія" та копії актів виконаних робіт щодо перевезення товару.

Відповідно до договору №20/06-1 від 20 червня 2014 року між позивачем з ТОВ "АЛЬТЕРА ІНЖ" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року здійснювалися поставки товару, на що є відповідні документи на кожну поставку: рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні. Згідно наданих товарно-транспортні накладних доставка товару здійснювалася зі складу постачальника ТОВ "АЛЬТЕРА ІНЖ" (адреса: м. Київ, бульвар І. Лепсе, 4, корп. 47 ВК) на склад покупця (адреса м. Київ, бульвар І. Лепсе, 4, корп. 20). Доставка товару здійснювалася перевізником - ТОВ "Універсальна Українська Транспортна Компанія" (за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом №3-ВП від 01 липня 2014 року) та за допомогою орендованого автомобіля Daewoo Lanos TF 69Y (FF1834SF). Автомобіль Daewoo Lanos TF 69Y (FF1834SF) надано в оренду ТОВ "Універсальна Українська Транспортна Компанія" на основі договору оренди легкового автомобіля №5/14 від 01 вересня 2014 року.

Взаємовідносини між позивачем та ТОВ "ЕНЕРСІС УКРАЇНА" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року здійснювалися без договору. Поставки товару підтверджуються копіями наступних документів: рахунками-фактурами, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними. Згідно наданих товарно-транспортні накладних доставка товару здійснювалася зі складу постачальника ТОВ "ЕНЕРСІС УКРАЇНА" (адреса м. Київ, ВУЛ. Генерала Тупикова, 5/1) на склад покупця (адреса м. Київ, бульвар І. Лепсе, 4, корп. 20). Перевезення здійснювалися за допомогою орендованого автомобіля Daewoo Lanos TF 69Y (FF1834SF).

Взаємовідносини між позивачем та ТОВ "ЕЛЕКТРОПОТАЧЗБУТ" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року здійснювалися на основі договору №20/06-2 від 20 червня 2014 року. Згідно наданих товарно-транспортні накладних доставка товару здійснювалася зі складу постачальника ТОВ "ЕЛЕКТРОПОТАЧЗБУТ" (адреса м. Київ, бульвар І. Лепсе, 4, корп. 47) на склад покупця (адреса м. Київ, бульвар І. Лепсе, 4, корп. 20). Доставка товару здійснювалася перевізником - ТОВ "Універсальна Українська Транспортна Компанія" (за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом №3-ВП від 01 липня 2014 року).

Товар отриманий від постачальників оприбутковувався на складі позивача відповідно до наданих копій прибуткових накладних. Вибуття товару зі складу позивача здійснювалося на підставі видаткових накладних. Також про рух товарів (активів) свідчать копії наданих оборотно-сальдових відомостей 631 (3711) з відповідними контрагентами.

Стосовно правомірності формування позивачем податкового кредиту суд зазначає наступне.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Поняття платників податку на додану вартість, об'єктів, бази та ставки оподаткування, переліку неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування, внесення та відшкодування податку на додану вартість регламентується розділом V ПК України.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено ст. 198 ПК України, згідно якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).

Згідно п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 грудня 2010 року №969, всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 конкретизував позицію Верховного Суду України (далі - лист) та зазначив, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути:

- фактично здійснені;

- підтверджені належним чином складеними первинними документами;

- документи повинні відображати реальність господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Також, визначено, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Суд зазначає, що у матеріалах справи у повному обсязі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Окрім того, позивачем на підтвердження наявності ресурсів для здійснення господарської діяльності надано копії договору оренди приміщення №26/7/14 від 21 липня 2014 року між позивачем та ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" з актами приймання-передачі приміщення, додатком №1, додатковою угодою №1, актами здачі-приймання зобов'язань, актом надання послуг, договору оренди приміщення №209 від 12 листопада 2014 року між позивачем з ПАТ "КОМПАНІЯ РОСТОК" у корпусі №20 за адресою м. Київ, бульвар Івана Лепсе,4, наказу про призначення на посаду директора ОСОБА_1, штатний розклад за серпень, грудень 2014 року та січень 2015 року, договору оренди легкового автомобіля №5/14 від 01 вересня 2014 року з актами приймання-передачі та надання послуг, договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська універсальна транспортна компанія" про здійснення перевезень №3 ВП від 01 липня 2014 року з додатком №1 та актами надання послуг.

Із дослідження документів, поданих позивачем на підтвердження реальності та товарності господарських операцій, судом встановлено, що вони дійсно складені за результатами проведених операцій та із дотриманням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88), та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Окрім того, судом в ході дослідження акту податкової перевірки від 01 липня 2015 року №3257/26-58-22-08-18/39207096 встановлено помилкове подвоєння суми податкового кредиту, а саме: за даними відповідача, зазначеними в акті, сума податкового кредиту, яку позивач включив в декларації, зазначена в 2 рази більше. Також позивачем надано витяги з Електронних реєстрів податкових накладних по відповідним контрагентам, в яких зазначена сума за кожною податковою накладною, що була зареєстрована та включена в податкову декларацію з ПДВ, що також надані позивачем до суду. В Акті зазначено, що згідно бази ДФС по контрагенту значаться такі податкові накладні в табл.. Податкові накладні отримані від ТОВ АЛЬТЕРА ІНЖ" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, ТОВ "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, ТОВ "ЕНЕРСІС УКРАЇНА" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, ТОВ ЕЛЕКТРОУКРПОСТАЧ" за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року зазначені 2 рази, тобто сума по податковим накладним подвоєна.

Так, згідно з податковими накладними, позивачем включено відповідні суми до складу податкового кредиту та податкових зобов'язань за відповідні періоди та відображено у податкових деклараціях з ПДВ.

Суду не надано доказів того, що на момент складання податкових накладних контрагенти позивача не були зареєстровані як платники ПДВ, а тому не мали права видавати податкові накладні на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

У свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, копії яких містяться у матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим ст. 201 ПК України.

Отже, господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності.

Однак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами.

Поряд з цим, нормами чинного законодавства на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку у подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при створенні суб'єкта господарювання та здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту та дораховувати податкові зобов'язання з ПДВ.

Тільки встановлення у ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності щодо таких дій контрагентів чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит.

Відповідачем не надано судового рішення, яке набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не надано судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентом.

Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог, зважаючи на вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про те, що оскаржувані рішення відповідачем прийнято протиправно, тому вони підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Альтера Київ" до державної податкової інспекції в Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції в Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 16 липня 2015 року № та №.

3. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Альтера Київ" () здійснений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин