Справа № 2-а-5605/11
Суддя: Цвіркун О.С.
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 2-а-5605/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2011 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Цвіркун О.С.,

при секретарі - Швець A.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до ВДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та додатково суду пояснив, що 01 червня 2011 року інспектором ВДАІ в Тернопільській області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВОІ №141735 в звязку з тим, що, як зазначено в протоколі, він, керуючи автомобілем на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку рухався по крайній лівій смузі при вільній правій без наміру повернути ліворуч, чим порушив п. 11.5 та 11.2 ПДР, за що передбачено відповідальність згідно з ч. 2 ст.122 КУпАП Окрім того зауважив, що інспектором при винесенні протоколу йому не було розяснено права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. а також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким же приладом технічної фіксації було зафіксовано правопорушення. Просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№105454 від 1 червня 2011 року та закрити провадження у справі..

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Заперечення проти позову відповідач не подав. Суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату та час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про неприбуття розгляд справи не відкладається і справу можу бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, всебічно дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 01 червня 2011 року інспектором ВДАІ в Тернопільській області було винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2011 року серії ВО1 № 105454 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень, за порушення п.11.5 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: про накладення адміністративних стягнень, тобто ці справи підлягають розгляду у судах загальної юрисдикції у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову в справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Так, згідно ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни його за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедів, а також питання організації руху та його безпеки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з Постанови серії ВО1 №105454 від 01.06.2011 року, ОСОБА_1, 01 червня 2011 року, керуючи автомобілем на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій без наміру повернути ліворуч.

П.11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Для забезпечення належних зручностей водіїв, загальноприйнятим є таке розташування транспортних засобів на багатосмугових дорогах, при якому транспортні засоби, що рухаються з меншою швидкістю, займають праві смуги. Швидкість вантажних автомобілів менша, ніж легкових, тому їх водії постійно повинні притримуватися правої смуги. Однак ця вимога стосується не тільки вантажних автомобілів. Якщо рухаються потоки легкових автомобілів, то правою смугою повинні користуватися ті водії, що їдуть із швидкістю меншою чим середня швидкість потоку. При цьому необхідно постійно стежити за дорожньою обстановкою, щоб не створювати перешкод для руху транспортним засобам, що рухаються в цій смузі. Використання смуги руху, що знаходиться лівіше, дозволено лише тоді, коли рух по правій смузі стає занадто інтенсивним, тобто коли дистанція між транспортними засобами стає менше безпечної для даної швидкості руху.

З пояснень водія ОСОБА_1 наданих у адміністративному позові та в судовому засіданні, вбачається, що позивач ПДР не порушував, а факт порушення ним ПДР України, крім записів інспектора в протоколі та Постанові, нічим більше не підтверджується. Позивач пояснив суду, що він виїхав на крайню ліву смугу для здійснення обгону, оскільки права смуга була зайнята, та після обгону він повернувся у праву смугу. Позивач зазначив, що його дії були чітко керовані правилами дорожнього руху, та цілком безпечні, не наражали жодного з учасників руху на небезпеку та не доставили жодних перешкод та незручностей у русі. Протилежного відповідачем доведено не було.

Окрім того, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу не було розяснено його права та обовязки, згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 279 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються проколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.

Згідно п. 12.6 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху затвердженої наказом МВС України №77 від 26.02.2009 року - підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є матеріали щодо адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВО 1 №141735 від 01.06.2011 року не зазначено, яким же приладом технічної фіксації було зафіксовано правопорушення.

Згідно п. 2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МВС України від 22.02.2001 року за №185, до протоколу долучаються матеріали, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків, протоколи виявлення, знищення, тощо).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення не додано будь-які матеріали, що підтверджують факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Також, в порушення вимог наказу №185 від 22.02.2011 року МВС, яким затверджено інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення на постанові серії ВОІ №105454 від 01.06.2011 року немає мокрого відтиску гербової печатки ВДАІ УМВС України в Тернопільській області.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що твердження позивача ОСОБА_1 про виконання ним усіх вимог ПДР України, суд приймає до уваги, оскільки протилежного, відповідачем доведено не було.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши всі. подані працівниками ДАІ, докази про винуватість ОСОБА_1 та зважаючи на конституційне право презумпції невинуватості суд вважає, що вина його не доведена, а у його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчиненоадміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд. оцінивши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до переконання, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а докази вини вчинення правопорушення ОСОБА_1 - відсутні.

Оскільки, стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11,17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВО1№105454 від 01 червня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчиненняадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Цвіркун