Справа № 643/20015/15-а
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/4/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій субєкту владних повноважень і зобовязанні вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій субєкту владних повноважень і зобовязанні вчинити певні дії.

В обґрунтування позову посилається на те, що гр. ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом, який дійсний до вересня 2017 року. В 1999 році виїхала на постійне місце проживання до Німеччини та прийнята на консульський облік Генерального консульства України в Мюнхені. Протягом декількох останніх років постійно проживає в м. Харкові. Згідно свідоцтва про право власності, є власником 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1.

В зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

16.10.2015р. представник ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Управлінням Пенсійного фонду виплату пенсії не поновлено.

Представник позивача вважає протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду щодо не поновлення виплати пенсії.

Представник відповідача, у встановлений судом строк, надав до суду заперечення проти позову, в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заперечення представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 147 Конституції України - Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009р. визнано не конституційними положення п. 2 частини 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та втратили силу з моменту прийняття Конституційним судом України рішення.

За своїм змістом рішення Конституційного Суду України надає висновок щодо неконституційності положень Закону щодо осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно ст. 152 Конституції України - Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно ч. 2 ст. 49 - Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ст. 46 цього Закону.

Таким чином, після ухвалення рішення Конституційним Судом України у пенсіонера відновилось право на отримання раніш нарахованої та призначеної пенсії, а в Управління Пенсійного фонду відновився обов'язок поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера.

Верховний Суд України в постанові у справі № 21-180а15 від 12.05.2015р. при вирішенні питання щодо періоду, з якого має бути поновлена пенсія, зазначив:

« ...колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.»

Відповідно ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12).

Відповідно п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Позивач звернулася із заявою про поновлення виплати пенсії проте, Управління Пенсійного фонду посилається на положення Порядку, що застосовуються при призначені пенсії.

Відповідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно ч. І ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, обставини викладені представником позивача в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження при дослідженні наданих належних та допустимих доказів, а саме: копія протоколу від 03.12.2015 р., копія паспорту, копія пенсійного посвідчення, копія особової картки, довідка КЗОЗ «Харківський обласний центр служби крові», копія відповіді КП «Жилкомсервіс». Підстави для захисту права позивачів на поновлення пенсій за віком наявні, бо таке право гарантоване та захищене вище переліченими нормами Законів України, на що й звернуто увагу Постановою Верховного Суду України № 21-180а15 від 12.05.2015р..

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача слід стягнути з державного бюджету України понесені ними судові витрати по справі в розмірі 487 грн. 20 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 24, ч. З ст. 152, ст. 147 Конституції України, ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 5 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 6, 11, 17, п. 4 ст. 18, ст. 19, 183-2 КАС України, ст.ст. 8, 16, 44, 46, 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування », суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 протиправними.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 03.12.2015 р. про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати їй пенсії за вислугу років скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 р. у розмірах відповідно чинного законодавства.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 487 грн. 20 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: