Справа № 815/4164/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4164/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Батальйону патрульної служби Одеського міського управління ГУ МВС в Одеській області про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, зобовязання поновити на посаді та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

21.07.2015р. ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ МВС України в Одеській області та Полку (батальйону) патрульної служби Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області, в якому разом з доповненнями просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Одеській області від 07.07.2015р. №425 о/с в частині звільнення у запас ЗСУ старшого сержанта міліції ОСОБА_2, інспектора патрульної служби взводу №1 роти №2 полку ПС ОМУ УМВС України в Одеській області;

- визнати незаконними та скасувати накази ГУ МВС України в Одеській області від 18.06.2015р. №291 та №2091 в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_2, з органів внутрішніх справ України;

- зобовязати ГУ МВС України в Одеській області поновити ОСОБА_2 на посаді інспектора патрульної служби взводу №1 роти №2 полку ПС ОМУ УМВС України в Одеській області;

- зобовязати Полк патрульної служби Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області виплатити грошове забезпечення на користь ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача накази №425 о/с від 07.07.2015 року, №2091 та №291 від 18.06.2015 року є безпідставними та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства та відповідачем порушено процедуру звільнення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ОСОБА_2 25.11.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. та прийняти нову, якою задовольнити усі позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

10.07.2007 року ОСОБА_2, на підставі наказу №180 о/с було прийнято на службу в органи внутрішніх справ та проходив службу на посаді «інспектора патрульної служби» взводу № 1 роти № 2 полку ПС ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

15.05.2015р. слідчим відділом СУ УМВС України в Кіровоградській області, на підставі ухвали слідчого-судді від 23.04.2015р., в рамках досудового розслідування кримінального провадження за фактом скоєння розбійного нападу на ломбард у м.Ульяновка Кіровоградської області, було проведено обшук кімнати позивача у гуртожитку за адресою: м.Одеса, вул. Ак.Філатова,70, к.96.

В ході проведення даного обшуку в кімнаті позивача було виявлено: пістолет з маркуванням «Вій-9мм» серії ЧН 007286, в якому знаходився магазин заряджений 8 патронами; додатковий магазин з патронами у кількості 8 шт., 12 шт. інших патронів, дозвіл на право зберігання та носіння зброї № 4Н007286; пластикові банківські картки, золоті вироби, сім-картки, флеш карти, мобільний телефон та 2 ноутбуки. Всі знайдені при обшуку патрони були зовні схожі на набої до травматичної зброї, але 6 із цих патронів були зовні схожі на бойові патрони 9 мм. з маркуванням « 270 02».

16.05.2015р. відомості по факту виявлення та вилучення пристрою травматичної дії і набоїв 9 мм було внесено до ЖЄО Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області №931, а вилучені набої та пристрій травматичної дії направлені на балістичну експертизу до НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області.

26.05.2015р. за вказаним фактом начальник ГУ МВС України в Одеській області своїм наказом №1765 призначив службове розслідування, за результатами якого, наказом ГУ МВС України в Одеській області від 18.06.2015р. №2091 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників полку ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області» за грубі порушення вимог ст.ст.2,3 п.2 абз.1,2 ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (затв. ЗУ від 22.02.2006р. №3460-IV), вимог абз.3 п.4.1,6.1 розділу VI «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України» (затв. наказом МВС України від 22.02.2012р. №155), «Присяги працівників ОВС України», вимог п. «д», «е» ст.121 Статуту ППСМ України (затв. наказом МВС України від 28.07.1994р. №404), вимог п.11.7,11.15.,12.12 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи алогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» (затв. наказом МВС України від 21.08.1998р. №622), інспектора патрульної служби 1-го взводу 2-ї роти полку ГІС ОМУ ГУМВС України в Одеській області ст. сержанта міліції ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (т.б. за дискредитацію) «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ».

07.07.2015р., на підставі вказаного вище наказу №2091 від 18.06.2015р., начальник ГУ МВС України в Одеській області своїм наказом №425-о/с, відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» ОСОБА_2 звільнив у запас Збройних Сил з 10.07.2015р.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та наказами відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно з правомірності дій та оскаржуваних наказів відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень Закону України «Про міліцію», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Діяльність міліції, відповідно до ст.3 цього Закону, будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Порядок же проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки безпосередньо визначені «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (затв. Постановою КМУ від 29.07.1991р. №114), яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до п.23 вказаного Положення, особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Згідно із п.66 цього ж Положення, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

При цьому, звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення, згідно з приписами якого, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, відповідно до наказу №425 о/с від 07.07.2015 року, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становила 8 років 11 місяців 29 днів.

При цьому, в наказі ГУМВС України в Одеській області від 07.07.2015 року №425 о/с зроблено помилки щодо пункту «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», а саме, замість п.66 (за дискредитацію) зазначено - п.64, а також невірно зазначено номер наказу від 18.06.2015 року, тобто №291 замість №2091, але ці допущені помилки є суто технічними і не можуть бути достатньою підставою для його скасування, виходячи з наступного.

Так, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»

Відповідно до вимог ст.1 вказаного Закону, «службова дисципліна» - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Як вбачається зі ст.7 цього ж Закону, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, 16.05.2015 року слідчим СВ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області було внесено до ЄРДР за №0000378 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відомості щодо виявлення та вилучення у ст. сержанта міліції ОСОБА_3 бойових патронів калібру 9х18 мм у кількості 6 шт.

Факт виявлення в ході обшуку по іншому кримінальному провадженню в кімнаті позивача травматичного пістолету «Вій» (ЧН №007286) у зарядженому стані та 6 шт. бойових патронів калібру 9х18 мм підтверджується наявними в матеріалах справи ухвалою слідчого судді Ульяновського райсуду від 23.04.2015р., протоколом обшуку від 15.05.2015р. та висновком судової-балістичної експертизи №122 від 17.05.2015р.

Також, при цьому, необхідно зазначити, що згідно із повідомленням №41-332-16 від 16.01.2016р., вказане вище кримінальне провадження №0000378 за ознаками скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, до цього часу ще розслідується прокуратурою Одеської області.

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування, в ході цього службового розслідування опитаний позивач поясняв, що вищевказані 6 шт. патронів калібру 9 мм з маркуванням « 270-02» він нібито знайшов під час несення служби по ОГП (але точну дату і час не пам'ятає) коли намагався затримати «правопорушника», який тікаючи від працівників міліції, скинув ці патрони на землю. Однак, оскільки затримати цього правопорушника йому тоді не вдалося, він підібрав вказані патрони та тимчасово зберігав у своїй кімнаті гуртожитку в шухляді. При цьому, керівництву роти та до чергової частини райвідділу про цю знахідку він не доповів, а в подальшому взагалі забув про ці патрони.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що старший сержант міліції ОСОБА_3 своїми діями порушив вимоги ст.ст.2,310 Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного Статуту ОВС, п.1.2. «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» від 19.11.2012р. №1050, абзацу 3 п.4.1.,6.1. розділу VI «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України», Присяги працівників ОВС України і зобовязання наданого ними при прийнятті на службу в ОВС України, п.«д»,«е» ст.121 Статуту ППСМ України. Крім того, такі дії, на думку осіб, які проводили службове розслідування, можуть бути кваліфіковані як кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 263 КК України.

Також судами обох інстанцій встановлено, що позивач, маючи відповідний дозвіл, в порушення приписів п.11.7.,11.15.,12.12. «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, травматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» (затв. наказом МВС України від 21.08.1998р. №622), зберігав свій пристрій травматичної дії - пістолет «Вій» (ЧН №007286) у зарядженому стані в деревяній шафі, хоча повинен був зберігати цю травматичну зброю виключно у розрядженому стані і у металевому ящику-сейфі з товщиною стінок не менше 3 мм.

На підставі викладеного, згідно з п.2, за грубі порушення приписів ст.ст.2,3,10 Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, абзацу 3 п.4.1.,6.1. розділу VI «Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України», Присяги працівників ОВС України і зобовязання, наданого ними при прийнятті на службу в ОВС України, п.«д»,«е» ст.121 Статуту ППСМ України, п.11.7.,11.15.,12.12 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» №622, що виразилось в низьких морально-ділових якостях, в ігноруванні вимог чинного законодавства України, не доповіді до відповідної чергової частини і керівництву полку щодо переслідування невідомої особи, яка втратила бойові набої, не виклику на місце події слідчо-оперативної групи, незаконному носінні та зберіганні бойових патронів за місцем мешкання та у грубому порушені правил зберігання пристрою травматичної дії та набоїв до нього, інспектора патрульної служби взводу №1 роти №2 полку ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області ст. сержанта міліції ОСОБА_3 було звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України».

Що ж стосується посилань представника позивача на те, що факт скоєння позивачем вказаного вище вчинку, який нібито дискредитує звання рядового і начальницького складу та став підставою для звільнення не доведено, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, оцінює критично та до уваги не приймає, з наступних підстав.

Так, з цього приводу необхідно зазначити, що відповідно до Дисциплінарного статуту, «дисциплінарний проступок» - не виконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. А згідно з чинним законодавством України, «дисциплінарна відповідальність» - це винне порушення трудової дисципліни і службових обовязків. Такі порушення можуть бути виражені як у діях, так і у бездіяльності, допускатися як свідомо, так і з необережності.

Крім того, «службова дисципліна» рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачає суворе підпорядкування працівників порядку та правилам, встановлених законами, спеціальними статутами і наказами МВС України та ґрунтується на усвідомленні кожним з них свого службового обовязку і особистої відповідальності за справу боротьби зі злочинністю й охорони громадського порядку.

Також, «службова дисципліна» забезпечує законність, чіткість, злагодженість, єдність дій працівників органів внутрішніх справ та, відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ України, зобовязує: завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватись її Конституції та чинного законодавства, бути чесним і сумлінним працівником, зберігати державну та службову таємницю; з високою відповідальністю виконувати свій службовий обовязок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти авторитету органів внутрішніх справ, рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоровя, права і свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

До того ж, слід зауважити, що згідно із приписами «Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України», схваленого колегією МВС України 05.10.2000р. №7КМ/8, працівник органів внутрішніх справ України також зобовязаний керуватися у службовій діяльності і повсякденному житті та поведінці системою етичних норм, зокрема: в своїй роботі неухильно керуватись законодавством України. Виконувати норми Дисциплінарного статуту (п.3) у службових та позаслужбових стосунках з людьми, в особистій поведінці бути зразком чесності, чемності, тактовності, зовнішньої охайності і внутрішньої дисциплінованості, культури спілкування, зокрема мовної (п.7); стверджувати та відстоювати честь і гідність правоохоронця як посадової особи, уповноваженої державою і народом України захищати законні права і інтереси громадян. Всіляко сприяти підвищенню авторитету органів внутрішніх справ серед населення (п.10).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що відповідачем, в даному випадку, було доведено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни.

Стосовно ж зазначених представником позивача тверджень щодо порушення порядку і процедури звільнення, судова колегія зазначає наступне.

Так, апеляційним судом було уважно досліджено наявну у справі довідку від 31.07.2015 року, згідно з якою, 20.06.2015 року о 11.30 год. позивачу було запропоновано ознайомитись з наказом ГУ МВС України в Одеській області від 18.06.2015р. №2091 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників полку ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області», який відмовився, про що було складено відповідний акт, який, в свою чергу, був зареєстрований в канцелярії полку ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області 22.06.2015 року за вх.№31/9-953. В подальшому, з цим дисциплінарним наказом від 18.06.2015р. №2091 позивач особисто під підпис ознайомився 08.07.2015 року, але при цьому, в письмовій формі зазначив, що він не згоден з даним наказом та просив надати йому копію, яку того ж дня отримав, про що є відповідний запис на оригіналі наказу. З витягом із наказу начальника ГУМВС України в Одеській області від 07.07.2015 року №425 о/с позивач особисто ознайомився та отримав на руки 15.07.2015 року.

Отже, на підставі викладеного, суд 2-ї інстанції доходить аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що звільнення позивача зі служби було проведено правомірно, на законних підставах і без будь-яких порушень чинного законодавства, у звязку з чим, його позовні вимоги щодо поновлення на займаній посаді (з урахуванням ліквідації полку ПС та реорганізації ГУ МВС України в Одеській області) та скасування спірних наказів не підлягають задоволенню.

Що ж стосується інших позовних вимог про стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то останні, на думку судової колегії, з вище вказаних підстав також не можуть бути задоволені, оскільки це можливо лише у разі поновлення позивача на посаді та скасування оскаржуваних наказів. До того ж, слід вказати й про те, що позивач не конкретизував ці вимоги та не зазначив точного розміру суми грошового забезпечення за весь час (період) вимушеного прогулу та не надав відповідного розрахунку.

Також, ще необхідно звернути увагу й на те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4