Справа № 509/3856/15-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 509/3856/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кочко В.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Овідіопольському районі Одеської області про визнання неправомірною відмову відповідача врахувати при розрахунку пенсії позивачці «інші виплати» матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити раніше призначеної пенсії позивачки з 12 лютого 2015 року в розмірі 80% від суми заробітної плати державного службовця, в редакції ст. 37 Закону України «Про державну службу», на час призначення пенсійне, не змінюючи базовий місяць, з урахуванням всіх складових, на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі «інші виплати» матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом наступні обставини справи.

ОСОБА_2 з 04 березня 2005 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».

12 лютого 2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням інших виплат, не змінюючи базовий місяць, який застосовувався при призначенні пенсії.

Листом УПФ України в Овідіопольському районі Одеської області від 21 серпня 2015 року №454/П-01 позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії у звязку з тим, що остання отримує пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».

25 серпня 2015 року листом №46/П-01 УПФ України в Овідіопольському районі Одеської області повідомимо позивачку про розміри отримуваної нею пенсії, зокрема в листі було зазначено, що жовтень 2009 року є базовим місяцем для обчислення індексації пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для перерахунку пенсії позивачки з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації відсутні, так як матеріальна допомога є одноразовою виплатою та не є складовою заробітної плати, передбаченою ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», що унеможливлює її врахування при здійсненні перерахунку пенсії.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції неправильними і такими, що не відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Закону України «Про державну службу».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказується, що рішення суду першої інстанції є неправильним, оскільки відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» (чинного та в редакції на момент призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно ч.1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене дає підстави вважати, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно довідки Спеціалізованої державної податкової інстанції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби від 11 серпня 2015 року №12/05-041 на всі виплати, включені в довідку, зокрема і інші виплати, зокрема, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати та вихідну допомогу при звільненні, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачці з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, для матеріальної допомоги вирішення соціально-побутових питань, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески.

Також, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», є помилковим, виходячи з наступного.

Так, відповідно положень п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на які посилається апелянт, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Водночас, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, колегія суддів вважає, що положення п.5 Прикінцевих положень зазначеного Закону стосуються порядку призначення пенсії прокурорам, слідчим, державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім цього, в тексті вказаного Закону чітко визначено «з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо протиправності відмови УПФ України в Овідіопольському районі Одеської області у перерахунку пенсії позивачки та необхідності проведення перерахунку пенсії, призначеної їй, як державному службовцю, не змінюючи базовий місяць, згідно поданої позивачкою довідки від 11 серпня 2015 року №12/05-041.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що даний адміністративний позов ОСОБА_2 було подано до суду 31 серпня 2015 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги за період з 12 лютого 2015 року до 28 лютого 2015 року залишити без розгляду.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» на підставі довідки Спеціалізованої державної податкової інстанції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби від 11 серпня 2015 року №12/05-041.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» з 28 лютого 2015 року у розмірі 80% від суми її заробітної плати, зазначеній у довідці Спеціалізованої державної податкової інстанції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби від 11 серпня 2015 року №12/05-041.

Позовні вимоги за період з 12 лютого 2015 року до 28 лютого 2015 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв