Справа № 2-а-707/11
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-707/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

іменем України

04.03.2011 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Пінкевич Н.С. розглянувши у скороченому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про зобовязання зробити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про зобовязання провести перерахунок. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вона є працюючим пенсіонером, тому звернулася до відповідача по справі із заявою про перерахунок пенсії та подала всі необхідні документи. Перерахунок їй було проведено, але при цьому відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, що становив 1197,31 грн. Такий перерахунок, на думку позивачки, здійснений всупереч вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року 1058-IV, норма якої передбачає, що перерахунок розміру пенсії повинен бути здійснений після отримання даних про середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009 рік, розмір якої становив 1650,43 грн. Окрім того, має посвідчення особи, яка проживає в зоні постійного радіоекологічного контролю (посвідчення кат. IV). Отримує пенсію за віком. Просила визнати дій відповідача неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області зробити перерахунок і виплату додаткової пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком за шкоду заподіяну здоровю з 20 липня 2010 року з врахуванням здійснених виплат; зобовязати управління пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок їй пенсії з 20.07.2010 року з врахуванням середнього заробітку по Україні для призначення і перерахунку пенсії, що передує року звернення за перерахунком пенсії, тобто за 2009 рік.

Відповідач позов не визнав, зазначивши в запереченнях, що при перерахунку пенсії позивачці управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області діяло правомірно, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», п.п.2 п.11 якої передбачено, що для обчислення пенсії відповідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058- IV використовується заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Тому просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважаю що наявних підстав достатньо для прийняття рішення у скороченому провадженні на підставі ст.. 183-2 ч. 1 п. 2 КАС України та задоволення позовних вимог частково з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області як одержувач пенсії за віком, є постраждалою 4 категорії, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

У липні 2010 року позивака звернулася із заявою на проведення перерахунку по стажу та заробітній платі

Відповідачем проведено перерахунок пенсії за її заявою. При проведенні перерахунку пенсії позивачеві відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», п.п.2 п.11 якої передбачено, що для обчислення пенсії відповідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058- IV використовується заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Вказана величина для обчислення пенсії становила 1197,91 грн.

Про те суд вважає дії відповідача при перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (до внесення змін Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-IV), для обчислення пенсії використовується розмір середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2009 рік, що становить 1650,43 грн .

В п.п.2 ст. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», в якому зазначено, що для обчислення пенсії використовується розмір середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Використання вказаного показника було передбачено ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV із змінами, внесеними Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-IV.

П.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення п.29 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, використання такого показника для обчислення пенсії, як розмір середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, визнано неконституційним.

Проте його застосування передбачено п.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання окремих категорій громадян».

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Вказана норма Конституції України кореспондується з доводами та висновками Конституційного Суду України, які містяться в п.3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 року від 09 липня 2009 року.

Згідно висновків Конституційного суду України, викладених у його рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі і зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

З п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №20-рп/2004 року від 01 грудня 2004 року вбачається, що звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Відтак, виходячи з наведеного та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 застосуванню підлягають саме положення ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (до внесення змін Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-IV), якою передбачено, що для обчислення пенсії використовується розмір середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а не положення п.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання окремих категорій громадян».

Згідно ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії позивачки відповідачем здійснюється доплата за проживання у зоні підвищеного радіоекологічного контролю у заниженому розмірі.

Судом встановлено, що при виплаті пенсії ОСОБА_1 Управління ПФУ в Києво-Святошинському районі керувалось нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 та здійснювало доплату до пенсії за проживання у зоні підвищеного радіоекологічного контролю у розмірі 5,20 грн.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року „Про внесення змін до Заону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було доповнено ст. 71, згідно якої, дія положення цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційними деякі положення Закону України „Про державний Бюджет України на 2007 рік, в тому числі п. 30 ст. 71 цього Закону, яким було зупинено дію ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині виплати компенсацій і допомог у розмірі, відповідно до мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші нормативно правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України „Про державний бюджет України на 2008 рік було внесено зміни до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до даних змін було визначено, що громадянам, які проживають (працюють) на території радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року від 22.05.2008 року, визнані неконституційними полождення Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі внесення змін до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині того, що обмежено право непрацюючих пенсіонерів на отримання встановленої Законом доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996 року визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» мінімальну заробітну плату на 2010 рік установлено у місячному розмірі: з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2010 року, розмір мінімальної заробітної плати з 1 листопада 2009 року 744 грн., з 1 січня 2010 року 869 грн., з 1 квітня 884 грн., з 1 липня 2010 року 888 грн.

Відтак, виходячи з вищенаведого та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягатимуть саме положення ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року, яка передбачає, що особам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю встановлюється доплата в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління ПФУ в Києво-Святошинському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок доплати до пенсії за проживання у зоні підвищеного радіоекологічного контролю, як особі IV категорії, виходячи з того, що розмір доплати до пенсії повинен становити 15% мінімальної пенсії за віком, та зобовязати відповідача здійснювати їй доплату до пенсії у зазначеному розмірі, починаючи 04.08.2010 року.

Проте, суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності із ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи дату звернення позивача до суду 04.02.11 року суд приходить до висновку про необхідність зобовязати управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 04 серпня 2010 року, з врахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік, що становить 1650,43 грн.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 8, 22, 151 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 11, 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року, ст. 59 Розділу І, п.28 Розділу ІІ, Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 29.12.2007 року, ст.17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року, рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 року від 22.05.2008 року, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, Постановю Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 та, керуючись ст. ст. 4, 7, 14, 23, 86, 94, 99, 100,158,159,160, 161, 163, 162 183-2,256 КАС України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 04 серпня 2010 року, з врахування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік, що становить 1650,43 грн.

Зобов'язати посадових осіб Управління Пенсійного Фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області зробити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії як особі віднесеній до 4 категорії внаслідок аварії на ЧАЕС - в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, з 04 серпня 2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

У решті позову відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Пінкевич Н.С.