Справа № 340/236/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м.Київ К/800/33430/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області

на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня

2014 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року

у справі № 340/236/14-а

за позовом ОСОБА_4

до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі

Івано-Франківської області

про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та рішення,

зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі щодо виплати ОСОБА_4 зменшеного розміру пенсії з 01 січня 2014 року та скасовано розпорядження №109899 від 17 грудня 2013 року. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі №7 від 24 січня 2014 року про щомісячне утримання 20 відсотків із пенсії ОСОБА_4 до повного погашення переплати в сумі 20840,07 грн. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі виплатити ОСОБА_4 суму утриманих коштів із її пенсії на підставі рішення комісії №7 від 24 січня 2014 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 з 01 січня 2014 року із врахуванням заробітної плати за період роботи з 01 січня 1983 року по 31 грудня 1987 року відповідно до відомостей, зазначених у книгах про нарахування заробітної плати Верховинського ОГХ.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Максимюк Парасковія Михайлівна подала до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просила залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі № 340/236/14-а - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 в 2004 році управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі було призначено пенсію по віку на загальних умовах.

Для нарахування пенсії ОСОБА_4 було надано довідку про заробітну плату за 1983-1987 роки, видану КТП «Говерла» за вих. №62 від 05 липня 2004 року.

Щомісячний розмір пенсії ОСОБА_4 після відповідних індексацій станом на грудень 2013 року становив 1613,54 грн.

За результатами проведеної управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі зустрічної перевірки достовірності виданої КТО «Говерла» довідки про заробітну плату для призначення пенсії ОСОБА_4 було зроблено висновок, що книги по нарахуванню заробітної плати, на підставі яких КТП «Говерла» видано довідку №62 про заробітну плату ОСОБА_4, велись з порушенням вимог законодавства в сфері бухгалтерського обліку, про що складено акт №204 від 11 грудня 2013 року.

На підставі розпорядження № 109899 від 17 грудня 2013 року, з січня 2014 року відповідачем проводиться виплата пенсії ОСОБА_4 у зменшеному розмірі.

За період з липня 2004 року по грудень 2013 року по пенсійній справі ОСОБА_4 №109899 встановлено суму переплати пенсії в розмірі 20840,07 грн.

24 січня 2014 року відповідачем прийнято рішення № 7 про щомісячне утримання 20 відсотків із пенсії позивача до повного погашення переплати.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відсутні факти зловживань з боку позивача при визначенні розміру заробітної плати.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

За нормами до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

За правилами частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, надміру виплачені суми пенсій стягуються з пенсіонера лише у разі його зловживання правом на пенсію, що встановлюється відповідним судовим рішенням, або у разі подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто, пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій встановили, що суми заробітної плати ОСОБА_4 в книгах нарахування заробітної плати за 1983-1987 роки записані без виправлень та співпадають із сумами, зазначеними в довідці № 62 від 05 липня 2004 року.

Факт роботи та отримання заробітної плати ОСОБА_4 у Верховинському ОГХ протягом 1983-1987 років підтверджується також записами в її в трудовій книжці від 03 січня 1967 року, згідно якої позивач працювала у Верховинському ОГХ на посаді «буфетника» з 1974 року по 1997 рік, а також довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії за вих. № 024, виданою Верховинським районним споживчим товариством 05 березня 2014 року.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до правильного висновку про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі щодо виплати ОСОБА_4 зменшеного розміру пенсії з 01 січня 2014 року та скасування розпорядження №109899 від 17 грудня 2013 року; визнання протиправним та скасування рішення №7 від 24 січня 2014 року про щомісячне утримання 20 відсотків із пенсії ОСОБА_4 до повного погашення переплати в сумі 20840,07 грн.; зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_4 суму утриманих коштів із її пенсії на підставі рішення комісії №7 від 24 січня 2014 року; зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 січня 2014 року із врахуванням заробітної плати за період роботи з 01 січня 1983 року по 31 грудня 1987 року відповідно до відомостей, зазначених у книгах про нарахування заробітної плати Верховинського ОГХ.

Отже, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі № 340/236/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: