Справа № 826/11003/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві та просило визнати протиправними дії податкового органу щодо проведення 06.04.2015 камеральної перевірки товариства, а також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.04.2015 № та №, прийняті за наслідками такої перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.04.2015 ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання ТОВ «Проскан» платіжних доручень до установ банку за 2013- 2014 роки, за результатами якої складено Акт №1005/26-57-15-02-20.

Так, в ході перевірки встановлено що ТОВ «Проскан» допущено несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов'язань з податку на додану вартість за окремими податковими деклараціями у період, що перевірявся.

На підставі вищеозначеного Акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 06.04.2015 №, яким за несвоєчасну сплату податку на додану вартість позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 137 807,94 грн. за зобов'язаннями, прострочення сплати яких становить більше 30 календарних днів (20% від суми боргу); та від 06.04.2015 №, яким за невчасну сплату податку на додану вартість позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 53 504,44 грн. за зобов'язаннями, прострочення сплати яких становить до 30 календарних днів (10% від суми боргу).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Акт перевірки від 06.04.2015 разом з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями був направлений позивачу лише 22.05.2015, тобто з порушенням строків, передбачених ПК України, - позивач був позбавлений законного права на оскарження висновків, викладених в Акті перевірки до прийняття податкових повідомлень-рішень, а тому позовні вимоги ТОВ «Проскан» є законними та обґрунтованими.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1. ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абз.1 п. 75.1. ст. 75 ПК України камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 75.1.1. ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на таку перевірку та його присутність під час її проведення не обов'язкова.

За приписами п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п. 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 (далі - Методичні рекомендації), Акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

В той же час, відповідно до Методичних рекомендацій (додатку №2 форма акту) камеральні перевірки можуть бути проведені лише з приводу перевірки даних, задекларованих у податковій звітності та з використанням податкової декларації (розрахунку) та бази даних Міністерства доходів і зборів.

Аналіз вищенаведених правових положень дозволяє дійти до висновків, що у даному випадку камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків; камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності, повинна бути проведена протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Так, відповідно до п.86.2. ст.86 ПК України за результатами проведення камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається на підписання протягом трьох робочих днів платнику податків.

Згідно п.86.7. ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки) . Платник податків (його уповноважена особа) має право брати участь у розгляді заперечень.

Відповідно до п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач провів перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку ТОВ «Проскан» за період 2013 - 2014 роки, не зазначивши в Акті виду перевірки, відповідних норм податкового законодавства України, відповідно до яких проводилася перевірка, іншої необхідної інформації, яка повинна бути зазначена згідно вимог діючого податкового законодавства України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки періодом перевірки були 2013 - 2014 роки, то в даному випадку предметом перевірки могли бути лише дані, зазначені у податкових деклараціях, оскільки електронне адміністрування податку на додану вартість (ст. 200-1 Податкового кодексу України) було запроваджено з 01.01.2015 на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII. Всупереч вимогам чинного податкового законодавства відповідачем були використані інші документи, ніж податкові декларації (розрахунки), - що не охоплюється предметом камеральної перевірки.

Зокрема, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві використані платіжні доручення, які подаються до установ банку та рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, що підтверджується відомостями, зазначеними в Акті перевірки та в розрахунках штрафних санкцій.

Тобто, податковий орган провів перевірку не податкової звітності позивача, а перевірку своєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, що, відповідно до п. 75.1.2. ст. 75 ПК України, є предметом документальної перевірки, а не камеральної.

В той же час, на відміну від камеральної перевірки, документальна невиїзна перевірка потребує наявності наказу про призначення документальної перевірки та обов'язкового доведення до відома платника податків інформацію про дату та місце її проведення. Проте, позивач не отримав від відповідача копії ні наказу про проведення документальної невиїзної перевірки, ні письмового повідомлення про дату початку перевірки та місце її проведення, - що є порушенням процедури проведення такого виду перевірки відповідно до вимог діючого законодавства.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив строки направлення платнику податків як Акту перевірки, так і оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Так, в ході судового розгляду було встановлено та не заперечується відповідачем, що Акт перевірки від 06.04.2015 разом з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями був направлений позивачу лише 22.05.2015, в той час як оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені 06.04.2015, тобто з простроченням строків, визначених ПК України, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на адміністративне оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 06.04.2015 № та № прийняті відповідачем передчасно, з порушенням встановленого законом порядку, на підставі акту перевірки, який складений з порушенням процедури, внаслідок чого є протиправними і підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для її задоволення відсутні.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року, - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві на користь Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача 1007, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у сумі 4208 (чотири тисячі двісті вісім) гривень 87 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 09 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.