Справа № 804/17841/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" січня 2016 р. справа № 804/17841/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 р. у справі №804/17841/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелс"

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №29465/10/04-62-18-02-28 від 17.10.2014 року про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "Стелс" за вересень 2014 року податковою звітністю;

- зобов'язати відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ "Стелс" з податку на додану вартість за вересень 2014 року датою її фактичного отримання, тобто 10 жовтня 2014 року;

- зобов'язати відповідача відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ "Стелс" з податку на додану вартість за вересень 2014 року з додатками в електорнних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ "Стелс".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що порушень відносно дотримання обовязкових реквізитів, визначених ст.48 ПК України, позивачем допущено не було, у звязку з чим відмова податкового органу у прийнятті належним чином оформленої декларації є протиправною.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що вимогами п.48.4 ст.48 ПК України передбачено, що у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є

необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити, як індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період. Наведені обставини свідчать, що декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року не містить необхідних реквізитів, тому не є податковою.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТОВ "Стелс" направило поштою до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 02.10.2014 року, яка була отримана відповідачем 10.10.2014 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

17.10.2014 року ТОВ "Стелс" отримало рішення ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, оформлене листом №29465/10/04-62-18-02-28 від 17.10.2014 року про невизнання податковою звітністю декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року у зв'язку з позбавленням ТОВ "Стелс" статусу платника ПДВ згідно акту про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 19.11.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності заявлених вимог, з наступних підстав.

Зі змісту листа №29465/10/04-62-18-02-28 від 17.10.2014 року вбачається, що підставою невизнання податковим органом декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року ТОВ "Стелс" зазначено, що вказана податкова декларація заповнена з порушенням норм пункту п.48.4 ст.48 ПК України, а саме що ТОВ "Стелс" позбавлено статусу платника ПДВ згідно акту анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 19.11.2013 року.

Згідно з п. 46.1 ст. 46, п. 48.1, пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України податковою декларацією є документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання. Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку. Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно п. 49.4, п. 49.8-49.11 ст. 49 ПК України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк. Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється. У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Згідно з п. 48.4 ст. 48 ПК України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити обов'язкові реквізити, зокрема, індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Зі змісту наведених норм вбачається, що перелік підстав для невизнання податкової звітності податковою декларацією є вичерпним та не містить таких підстав, як позбавлення платника податків статусу платника ПДВ.

Аналізуючи обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що податкова декларація містить всі обов'язкові реквізити, передбачені пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. В декларації наявні заповнені всі графи до яких вносить обовязкова інформація, у тому числі номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі №804/709/14 скасовано рішення ДПІ у у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №1002/10-04-62-18-02-43 від 19.11.2013 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Стелс", поновлено ТОВ "Стелс" (код ЄДРПОУ 2394086), місцезнаходження: 49042, м. Дніпропетровськ, вул.Аеропорт, 42 у реєстрі платників податку на додану вартість з 17.07.1997 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі №804/709/14 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі №804/709/14 набрала законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 8 грудня 2009 року №21-1573во09 прийшов до висновку, що "відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням."

Отже, рішення відповідача №29465/10/04-62-18-02-28 від 17.10.2014 року, як акт індивідуальної дії, припинив дію з 04.11.2014 р.

Статтею 49 ПК України обумовлено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п. 48.3 та п.48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Повідомлення є юридичною формою рішення про можливість його оскарження прямо зазначено п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 ПК України.

Разом з тим, контролюючий орган не прийняв повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, а надіслав позивачеві лист про невизнання декларації з ПДВ.

Відповідно п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість як податкової та зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію датою її фактичного отримання 10.10.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції в сумі 80 грн. 39 коп. (1218 грн.*0,06*1,1).

Отже, судовий збір сумі 80 грн. 39 коп. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 р. у справі №804/17841/14 залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 80 грн. 39 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун