Справа № 826/24023/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2016 року № 826/24023/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., суддів Аблова Є.В. та Нагорянського С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 1),

Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2),

Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква (далі - відповідач - 3),

Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. (далі - відповідач 4)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та Міністерства юстиції України стосовно невжиття заходів щодо прийняття нормативних актів, на підставі яких управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква мало би здійснити нарахування позивачу основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням уже сплачених сум за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 (дата прийняття рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 «Великода проти України»;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України, Міністерство юстиції України та управління Пенсійного фону України у м.Біла Церква вчинити певні дії, а саме прийняти відповідні нормативні акти, на підставі яких управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква мало би зробити позивачу нарахування основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 мінімальної пенсії за віком за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 із проведенням її індексації на підставі статей 2, 4, 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква надати Міністерству юстиції України для передачі на виконання до виконавчої служби дані про нарахування пенсійних виплат та заборгованість із вихідним номером та мокрою печаткою та підписом керівника, а саме основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 для того, щоб Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в свою чергу направив цю інформацію до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, який подає відповідне розпорядження про списання відповідних коштів з Державного бюджету, тому що тільки таким чином практично буде виконане рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щукін та інші проти України»;

- визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква стосовно ненадання довідки з указанням суми заборгованості та нарахування, основної пенсії в розмірі 8 мінімальної пенсій за віком за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоди, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 (дата прийняття рішення ЄСПЛ від 03.06.2014 «Великода проти України».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09 проведено перерахунок його пенсії та виплачено йому пенсію за період з 01.01.2009 до 31.08.2010 з урахуванням того, що основна пенсія становить 8 мінімальних пенсій за віком та пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та статтею 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність. У розмірі, визначеному судовим рішенням, пенсія виплачувалась до 01.11.2011.

Однак, за період з 01.11.2011 по 03.06.2014, тобто до дати прийняття Європейським судом з прав людини рішення від 03.06.2014 у справі «Великода проти України», держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та Міністерства юстиції України не виконала свій обов'язок стосовно забезпечення виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 року у справі № 2-а-10096/09 шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення, на підставі яких управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква мало би здійснити нарахування позивачу основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Така бездіяльність названих відповідачів призвела до зменшення розміру пенсії позивача.

Представник Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України в письмовому запереченні та в судовому засіданні щодо позову заперечив з огляду на його необґрунтованість, стверджуючи, про виконання в установленому порядку на користь позивача у повному обсязі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09, Рішення Європейського суду з прав людини від 13.02.2014 «Щукін та інші проти України» (Заява № 59834/09 та 249 інших заяв), а також про відсутність протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та Міністерства юстиції України щодо прийняття нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення, про які зазначає позивач у позовній заяві. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. в судове засідання не прибув, хоча останній належним чином повідомлений про його проведення.

Управління Пенсійного фонду України свого представника в судове засідання також не направило, хоча належним чином повідомлене про судовий розгляд справи, подало до суду письмове заперечення, в якому зазначило про необґрунтованість позовних вимог з огляду на виконання у повному обсязі на користь позивача постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 року у справі № 2а-10096/09 шляхом перерахунку та виплати йому пенсії за період з 01.01.2009 до 31.08.2010, а також з огляду на відсутність законодавчо визначених підстав для виплати йому пенсії за період з 01.11.2011 по 03.06.2014 у розмірі, визначеному постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 року у справі № 2-а-10096/09.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, ознайомившись з їхніми письмовими поясненнями, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, проаналізувавши законодавство, що врегульовує спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Позивач є пенсіонером, учасником ліквідації аварії ЧАЕС, інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. Як пенсіонер перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м.Біла Церква.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09 зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та статтею 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 01.01.2009.

На виконання згаданого судового рішення постановою відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 06.08.2010 № 20662353 відкрито виконавче провадження.

Постановою відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 30.11.2011 № 20662353 на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням боржником рішення суду у добровільному порядку.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква № 197721 здійснено перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого у вересні 2010 року йому виплачено 76 950,60 грн. за період з 01.01.2009 по 31.08.2010.

Як встановлено судом, починаючи з 01.10.2010 по 31.10.2011 виплата основної та додаткової пенсій проводилась у розмірах, встановлених судовим рішенням. З 01.11.2011 розмір основної та додаткової пенсій перераховано та виплачується позивачу у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 та від 23.11.2011 № 1210.

У зв'язку зі зміною з 01.11.2011 розміру виплачуваної йому пенсії, який не відповідає розміру, визначеному постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09, позивач дійшов висновку про невиконання зазначеного судового рішення та звернувся за захистом своїх прав до Європейського суду з прав людини.

Згідно з Рішенням Європейський суду з прав людини від 13.02.2014 у справі «Щукін та інші проти України» (Заява № 59834/09 та 249 інших заяв) в заявах, зазначених у Додатку 1, поміж яких також значиться заява ОСОБА_1 щодо невиконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.12.2009, було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у зв'язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників. Суд також вважає, що було порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням. Зважаючи на викладене, Європейський суд з прав людини постановив:

- (a) протягом трьох місяців Україна має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, чиї заяви зазначені у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, а також будь-який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Указане Рішення Європейського суду з прав людини перебувало на виконанні в Державній виконавчій службі України, яка постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 21.01.2015 № 17 «Питання оптимiзацiї дiяльностi центральних органiв виконавчої влади системи юстицiї ліквідована, а завдання i функцiї з реалiзацiї державної полiтики у сферi органiзацiї примусового виконання рiшень судiв та iнших органiв (посадових осiб) покладено на Мiнiстерство юстицiї України.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.04.2015 № 42556455 закінчено виконавче провадження щодо виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 13.02.2014 у справі «Щукін та інші проти України» (Заява № 59834/09 та 249 інших заяв) стосовно ОСОБА_1 у зв'язку з фактичним його виконанням у повному обсязі. При цьому враховано, що:

- постановою відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 30.11.2011 № 20662353 закінчено виконавче провадження щодо виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09 у зв'язку з фактичним його виконанням у повному обсязі;

- платіжними дорученнями від 19.09.2014 № 3624 Міністерство юстиції України перерахувало ОСОБА_1 34 786,92 грн. (еквівалент 2 000 грн.) та від 19.12.2014 № 9751 - пеню за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини в розмірі 444,15 грн.

Окрім того, взято до уваги лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.2014 № 43500-0-61-14/12.0.1, адресований Державній виконавчій службі України, яким повідомлено, що Європейський суд у своїй ухвалі у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 (Заява № 43331/12), в якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01.12.2008, визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану. Європейський суд дійшов висновку, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсі заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19.01.2010, і таким чином для скарги немає підстав. Відтак, зазначене Рішення містить нову позицію Європейського суду з прав людини

щодо розгляду скарг громадян на виплату їм пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України в розмірі, меншому, ніж це передбачено спеціальними законами про пенсію.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі статтею 63 зазначеного Закону фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

19.06.2011 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що, зокрема, у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсі бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Аналогічні положення містяться також у законах України «Про Державний бюджет України на 2012-2015 роки.

На виконання вимог вищевказаних законів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (набрала чинності 23.07.2011) та постанову від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (набрала чинності 01.01.2012).

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 у справі № 20-рп/2011 визнано право Кабінету Міністрів України як державного органу встановлювати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету.

Відтак, законодавство, яке застосовувалось Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при винесенні постанови від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та статтею 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 01.01.2009, не підлягає застосуванню з часу внесення вищевказаних змін до пенсійного законодавства, а пенсія позивача від дати набрання чинності згаданими постановами Кабінету Міністрів України підлягає перерахунку у відповідності до встановлених ними приписів.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 05.11.2013 (справа № 21-293а13), Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 19.12.2011 № 8, суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Ураховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідачів, що виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

У Рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 (Заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини також визнає, що пенсійні виплати, встановлені рішенням національних судів не є чимось раз і назавжди встановленим, а можуть змінюватися в залежності від змін законодавчої бази.

При цьому рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 «Войтенко проти України», від 20.06.2013 «Цибулько та інші проти України», на які поміж іншого посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, винесені у часі раніше від Рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 «Великода проти України», а тому є наступною практикою застосування.

За таких обставин підстави для виплати позивачу пенсії за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 у розмірі згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 у справі № 2-а-10096/09 відсутні.

Що стосується доводів позивача про протиправну бездіяльність Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та Міністерства юстиції України у зв'язку з неприйняття у період з 01.11.2011 до 03.06.2014 нормативно-правових актів, на підставі яких управління Пенсійного фонду України в у.Біла Церква нараховувало б йому основну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком в указаний період, то такі доводи не ґрунтуються на приписах чинного законодавства і спростовуються наступним.

Відповідно до частини першої статі 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно з частиною другою статті 3 названого Закону Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно з частиною першою статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

У відповідності до частин другої, третьої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 параграфу 32 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент), визначено, що проекти актів Кабінету Міністрів України готуються на основі та на виконання Конституції і законів України.

Постанови Кабінету Міністрів України видаються з питань: затвердження положення, статуту, порядку, регламенту, правил, методики та в інших випадках, коли суспільні відносини потребують нормативно-правового врегулювання; затвердження, прийняття міжнародного договору або приєднання до нього (пункту 2 параграфу 29 Регламенту).

У ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів, якими підтверджується покладення на Кабінет Міністрів України обов'язку прийняття нормативно-правових актів з питань, про які зазначає позивач у своїх вимогах, а також обов'язок видання нормативно-правових актів на виконання рішень Європейського суду з прав людини, що зумовлює відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України та зобов'язання його прийняти нормативно-правові акти, на підставі яких управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква нараховувало б позивачу основну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком в період з 01.11.2011 до 03.06.2014.

Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача, спрямовані до Прем'єр-міністра України Яценюка А.П.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України є колегіальним органом та приймає рішення після обговорення питань на його засіданнях.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до складу Кабінету Міністрів України входять Прем'єр-міністр України, Перший віце-прем'єр-міністр, віце-прем'єр-міністри та міністри.

Повноваження Прем'єр-міністра України визначені статтею 42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», до яких віднесено: керування роботою Уряду та спрямування його діяльності на забезпечення здійснення внутрішньої та зовнішньої політики держави, виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою, та здійснення повноважень, покладених на Кабінет Міністрів України.

Прем'єр-міністр України підписує акти Кабінету Міністрів України (пункт 7 частини першої статті 42, частина п'ята статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

За змістом частини першої статті 51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України приймаються на засіданнях Кабінету Міністрів України шляхом голосування більшістю голосів від посадового складу Кабінету міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону. Якщо проект рішення отримав підтримку рівно половини складу Кабінету Міністрів України і за цей проект проголосував Прем'єр-міністр України, рішення вважається прийнятим.

Отже, Прем'єр-міністр України від імені Кабінету Міністрів України одноособово не приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до повноважень Кабінету Міністрів України.

Також не підлягають задоволенню судом вимоги позивача, спрямовані до Міністерства юстиції України.

Згідно з підпунктами 55, 59 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, Міністерство юстиції України вирішує у межах повноважень, передбачених законом, питання, що випливають загальновизнаних норм міжнародного права та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та забезпечує координацію виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Відповідно до підпункту 49 пункту 4 вищевказаного Положення Міністерство юстиції України забезпечує виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України.

При цьому повноваження щодо прийняття нормативно-правових актів з урегулювання різного виду правовідносин, в тому числі пенсійних, з метою виконання рішень Європейського суду з прав людини у Міністерства юстиції України відсутні.

Оскільки вимоги позивача, спрямовані до управління Пенсійного забезпечення України у м.Біла Церква, мають похідний характер від вимог, спрямованих до Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та Міністерства юстиції України, які задоволенню не підлягають, то в їх задоволенні також необхідно відмовити.

Керуючись статями 69, 70, 71, 128, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Головуюча суддя Я.І.Добрянська

судді Є.В.Аблов

С.І.Нагорянський

Я.І. Добрянська

Судді Є.В. Аблов