Справа № 2-а-1094/10
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1094/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О. І.,

при секретарі - Александрова Н.Л.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

за участю представника відповідача - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити основну державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю з 2007 року по дату винесення постанови суду відповідно до ч.1 ст.50 та ч.3 ,ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

встановив:

16 грудня 2010 року позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є інвалідом II групи, що встановлена внаслідок захворювання, яке повязане з впливом аварії на ЧАЕС. Крім того ст.50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі-Закон-796-ХІІ) їй повинна виплачуватись щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ст.54 згаданого Закону державна пенсія позивача не повинна бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Всупереч положень статті 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року положення статті Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю було обмежено. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. 6-рп/2007 та І0-рп/2008 від 22.05.2008р. положення, що призупиняли дію статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, відповідач був зобовязаний здійснювати виплату належну їй щомісячну додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком з 2007 року. Керуючись рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008р. від 12.05.2008р. та чинним законодавством України, позивачем в грудні 2010 року було травлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснення перерахунку та виплати належної їй, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячної задаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та державної пенсії з 2007 року і по теперішній час. Попри те. що Конституція України, як закон прямої дії. має вищу юридичну .тлу. а рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, як закон прямої дії і не може бути оскаржено, відповідач як орган владних повноважень, відмовив . позивачу в гарантованому Конституцією України та ст.ст.50, 54, 67 Закону України від 28 лютого 1991 р. №796-ХП праві. Вважає, що відмова відповідача є незаконною, оскільки відповідно до статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ соціальні гарантії особам. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Розмір місячно додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до частини 1 статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ складає 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а розмір державної пенсії відповідно до частини 4 статті 54 згаданого Закону складає не нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачка просить суд зобовязати УГІФ України в Корюківському районі з 2007р. призначиш щомісячну державну пенсію по інвалідності відповідно до приписів от..49, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67, 71 ЗУ ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , та приписів ч.3 ст.42 ЗУ « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність» по другій групі інвалідності в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії в звязку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати УПФ України в Корюківському районі з 2007р. призначити щомісячну державну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до приписів ст.49,ст.50, ч.3 ст.67, ст.71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та приписів ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по третій групі, інвалідності в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії в звязку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задовольнити також пояснила, що вона період з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня 2010 року перебувала на пенсії по інвалідності, пов»язаної з аварією на ЧАЄС , а в інші періоди зазначені в позові вона перебувала на пенсії по віку.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що він заперечує в задоволенні позову позивачки, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено, що позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є інвалідом III групи, що встановлена внаслідок захворювання, яке повязане з впливом аварії на ЧАЕС. Крім того ст.50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі-Закон-796-ХН) їй повинна виплачуватись щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ст.54 згаданого Закону державна пенсія позивача не повинна бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Всупереч положень статті 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року положення статті Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю було обмежено. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. 6-ри/2007 та 10-рп/2008 від 22.05.2008р. положення, що призупиняли дію статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, відповідач був зобовязаний здійснювати виплату належну їй щомісячну додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком з 2007 року. Керуючись рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008р. від 22.05.2008р. та чинним законодавством України, позивачем в грудні 2010 року було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснення перерахунку та виплати належної їй, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та державної пенсії з 2007 року і по теперішній час. Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено, відповідач як орган владних повноважень, відмовив позивачу в гарантованому Конституцією України та ст.ст.50. 54, 67 Закону України від 28 з лютого 1991 р. №796-ХІІ праві. Вважає, що відмова відповідача . дюнною, оскільки відповідно до статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року соціальні гарантії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановленим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-праве вдми актами. Розмір щомісячно додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до частини 1 статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ складає 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а розмір державної пенсії відповідно до частини 4 статті 54 згаданого Закону складає не нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тому позивач просила суд зобовязати визнати дії відповідача щодо не виплати їй щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та державної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних :д;дій за віком - неправомірними.

Також просила зобовязати УПФ України в Корюківському районі починаючи з 2007р. зробити перерахунок та виплатити державну основну пенсію відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну державну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до приписів ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи по третій групі інвалідності в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії в звязку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком.

Також судом встановлено, що позивач є інвалідом III групи, що встановлена внаслідок захворювання, яке повязане з впливом на ЧАЄС, та віднесена до першої категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до розпоряджень відповідача позивач з 26 березня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня 2010 року перебувала на пенсії по інвалідності та отримувала в вказаному періоді державну основну пенсію по інвалідності, а з 1.01.2007 року по час розгляд справи в суді позивачка отримувала додаткову пенсію , за шкоду заподіяну здоров»ю. як інвалід III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому позивачка отримувала державну та додаткову пенсію як інвалід III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вище зазначені обставини справи не є спірними. Спірним у справі є питання правомірності нарахування та виплати позивачці з 2007 року і час розгляд' справи в суді розміру державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яку позивач отримує відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що позивачка в період з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня 2010 року перебувала на пенсії по інвалідності, пов»язаної з аварією на ЧАЄС , а в інші періоди зазначені в позові вона перебувала на пенсії по віку. Таким чином на думку суду перерахунок розміру основної пенсії позивачки повинен бути зроблений відповідачем за період з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня 2010 року.

Відповідно до частини пертої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Ж796-ХІІ (надалі спеціальний закон), оскільки відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону №796-ХП особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ст.54 згаданого Закону державна пенсія позивача не повинна бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з загальних засад приорітету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору суд приходить до висновку що при розрахунку державної та додаткової пенсії позивачу, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Отже на думку суду, за конституційними нормами, виходячи з пріорітетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру державної та додаткової пенсії позивачу застосуванню підлягають чі ст. 50, ч.4 от. 54, ст.67 Закону України №796, а не Постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Положення частини 3 статті 28 Закону №1058-УІ не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Тому враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов позивачки підлягає частковому задоволенню.

А саме позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в частині визнання дій управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області щодо не здійснення перерахунку та не виплати позивачці ОСОБА_1 державної основної пенсії за період з. 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня 2010 року та додаткової пенсії за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 27 грудня 2010 року за шкоду, заподіяну здоровлю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда III групи, в меншому розмірі ніж визначеному ст.50 та ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними. Також підлягають задоволенню позовні вимога позивачки в частині зобовязання управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області позивачці ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату державної основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліда III групи, відповідно до ст.49, ч.1 ст.50 , ч.3 та ч.4 ст.54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - державної основної пенсії - в розмірі не нижчому б мінімальних пенсій за віком за з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня 2010 року включно. - додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 27 грудня 2010 року включно, за виключенням виплаченої державної основної пенсії та додаткової пенсій за вказаний період . В решті позов підлягає відмові за безпідставністю.

Також суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від сплати державного мита, так як позивачка є постраждалою від аварії на ЧАЕС. а відповідача відповідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та віднести дані витрати за рахунок держави.

Керуючись 158,160,167 КАС У країни, суд -

п о с т а в о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити основну державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю з 2007 року по дату винесення постанови суду відповідно до ч.1 ст.50 та ч.3 ,ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» -

Визнати дії управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області щодо не здійснення перерахунку та не виплати позивачці ОСОБА_1 державної основної пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня та додаткової пенсії за період з 9 липня 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 27 грудня 2010 року за шкоду, заподіяну здоров»ю, як особі, яка пост аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда Ш групи, в меншому ст.50 та ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними.

Зобовязати управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області позивачці ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату державної основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда ІІІ групи, відповідно до ст.49. ч.1 ст.50 , ч.3 та ч.4 ст.54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме державної основної пенсії - в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком за з 2008 року по 31 березня 2009 року та з 22 квітня 2010 року і по 25 травня та додаткової пенсії за період з 9 липня 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 27 грудня 2010 року включно, за виключенням виплаченої державної основної та додаткової пенсій за вказаний період.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати державного мита, так як позивачка є постраждалою від аварії на ЧАЕС, а відповідача відповідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та віднести дані витрати за рахунок держави.

Копію постанови направити сторонам для відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її оголошення, особою, яка оскаржує постанову, за правилами встановленими ст.ст. 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя О.І. Корх