Справа № 803/100/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Справа № 803/100/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Масюк Г.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» (далі ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП», позивач, товариство) звернулося з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Луцькою ОДПІ була проведена перевірка дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП», за результатом якої складений акт від 17 вересня 2015 року №4000/15-01/33755300. Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі ПК України) в результаті чого товариство не забезпечило своєчасної сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість протягом граничного терміну. Вказаний висновок був мотивований тим, що на підставі акту перевірки №519/2200/33351597 від 18 липня 2012 року та податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 15 серпня 2012 року позивачу було зменшено відємне значення з податку на додану вартість за травень 2012 року в сумі 293 099,00 грн. внаслідок неправомірного формування податкового кредиту. На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 яким позивачу визначено грошове зобовязання про донарахування штрафу у розмірі 10% в сумі 954,20 грн. та в розмірі 20% в сумі 7787,43 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг).

Позивач з такими висновками не погоджується та зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню, оскільки згідно з поданої податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року товариством було задекларовано узгоджене податкове зобовязання 0 грн. Згідно додатку 2 до декларації «Розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року» задекларовано загальну суму залишку відємного значення 77 557,00 грн. При подачі уточнюючої декларації за лютий 2015 року позивачем було повторно заповнено додаток 2 в сумі 77 557,00 грн. відємного значення попередніх звітних періодів до 01 лютого 2015 року.

Також зазначає, що відповідно до листа ДФС України №7796/7/99-99-19-03-02-17 «Про податок на додану вартість» розділ «Електронне адміністрування ПДВ» від 06 березня 2015 року в якому надано розяснення щодо заповнення податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року до декларації за лютий 2015 року (рядок 20.1) можуть бути включені суми непогашених станом на 01 лютого 2015 року залишків відємного значення попередніх податкових періодів, задекларовані у рядках 20.2 та 24 декларації за січень 2015 року, у розмірі, що не перевищує позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту звітного періоду лютий 2015 року (рядок 18). Вказана сума не обліковується у додатку 2 до декларації та не може бути врахована у збільшення реєстраційної суми та заявлена до бюджетного відшкодування. Решта непогашених станом на 01 лютого 2015 року залишків відємного значення в розділі ІІІ декларації за лютий 2015 року не відображаються, а тому рядки 20.2 та 20.3 у декларації за лютий 2015 року не заповнюються. Показники таких рядків уперше можуть бути сформовані в декларації за звітний період березень 2015 року та враховуються під час визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету чи підлягає бюджетному відшкодуванні. Або переноситься до декларації наступних звітний періодів.

Таким чином, ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» за лютий 2015 року задекларовано податкове зобовязання по податку на додану вартість сумі 0 грн. згідно з поданої декларації та керуючись в роботі офіційними розясненнями органів, що адмініструють нарахування на сплату ПДВ вважає неправомірним нарахування штрафних санкцій в сумі 8 741,63 грн. Просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В поданих до суду письмових запереченнях Луцька ОДПІ зазначає, що у звязку з незабезпеченням товариством своєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобовязання протягом граничного терміну сплати, передбаченого Податковим кодексом України (далі ПК України), податковим органом правомірно винесені податкові повідомлення-рішення 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, якими до позивача застосовано штраф в розмірі 8741,63 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та просила в позові ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» відмовити повністю, з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ проведено камеральну перевірку, щодо дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП», за результатом якої складений акт від 17 вересня 2015 року №4000/15-01/33755300 (а.с.8). З даного акту вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме не забезпечило своєчасної сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість протягом граничних термінів.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було прийнятті податкові повідомлення-рішення від 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 яким позивачу визначено грошове зобовязання про донарахування штрафу у розмірі 10% в сумі 954,20 грн. та в розмірі 20% в сумі 7787,43 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) (а.с.6-7).

Надаючи правову оцінку вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Зокрема, відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно з поданої податкової декларації № з податку на додану вартість за лютий 2015 року позивачем було задекларовано узгоджене податкове зобовязання 0 грн. Згідно з додатку 2 до декларації «Розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року задекларовано суму залишку відємного значення 77557,00 грн. (а.с.10-13)

З матеріалів справи вбачається, що всупереч вище зазначених вимог Податкового кодексу України, ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» 16 квітня 2015 року до Луцької ОДПІ подало уточнюючий розрахунок податкового зобовязання з податку на додану вартість у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року №, згідно якого визначено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 77557,00 грн.(а.с.14-19).

Як вбачається з зворотного боку облікової картки платника податків ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, послуг, за 2015 рік за позивачем рахувалась переплата у розмірі 43708,17 грн. (а.с.44)

20 квітня 2015 року товариством було подано до Луцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року № у якій товариство грошове зобовязання в сумі 4771,00 грн. та згідно з платіжного доручення № 162 від 28 квітня 2015 року сплачує дану суму. (а.с.32-37).

В силу пп. 14.1.152 п.14.1 ст. 14 ПК України під погашенням податкового боргу розуміється зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідними документами.

Відповідно до п.87.9 ст.89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобовязані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобовязання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В контексті наведеного слід зазначити, що податковий борг, це сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), ще не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Таким чином, незалежно від визначеної платником податку призначення платежу, у разі наявності податкового боргу, сума такого платежу у розмірі податкового боргу зараховується на погашення цього податкового боргу в порядку черговості його виникнення.

Отже, на підставі даної статті сплата грошового зобовязання в сумі 4771,00 грн. погасила податковий борг в порядку черговості, у звязку з цим залишок несплаченого податкового боргу становить 38937,17 грн.

28 травня 2015 року позивачем подано до відповідача уточнюючий розрахунок податкового зобовязання з податку на додану вартість у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року №, згідно якого збільшено залишку відємного значення задекларованого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних звітних періодів у сумі 43708,18 грн.( а.с.20-24)

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» не було сплачено узгоджених сум грошового зобовязання самостійно визначених та задекларованих ним у вищезазначених деклараціях з податку на додану вартість протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Податковим кодексом України для подання податкової декларації.

Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобовязання. Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобовязання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Крім того, передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобовязання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобовязання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Відповідна правова позиція відображена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014 №1602/11/10/14-14.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 т 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошової) зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

Податковий кодекс України не містить норм щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань (податкового боргу) у разі подання уточнюючого розрахунку після закінчення граничного строку подання розрахунків та спливу граничного строку сплати узгоджених податкових зобов'язань.

Подання позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, яким задекларовано суму ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, тобто після спливу строку сплати самостійно узгодженого податкового зобовязання, а тому не може бути підставою для звільнення платника від відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобовязань.

Аналогічною є позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена зокрема в ухвалах від 01 липня 2015 року у справі № К/800/35425/14, від 06 липня 2015 року у справі № К/9991/43126/12.

Посилання позивача на лист Державної фіскальної служби України від 06 березня 2015 року №7796/7/99-99-19-03-02-17 «Про податок на додану вартість» є безпідставними, оскільки такого роду листи не мають правового значення для платника податків при виборі поведінки та носять виключно інформативний характер.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України визначено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованого винесення податкових повідомлень-рішень від 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.3 ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підстави, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оскільки відповідачем в судовому засіданні доведено факт порушення товариством вимог п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 01 жовтня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 Луцькою ОДПІ винесені правомірно, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,11,17,71,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДІНВЕСТГРУП» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 01 жовтня 2015 року, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 15 лютого 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський