Справа № 826/926/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/926/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідачів - Кобзіної Т.В., Кириченко А.Б., Строяновського О.В., Василишиної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради; Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА); заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А.В.; Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА); Центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стафед» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А.В., Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації), третя особа - ТОВ «Стафед» про:

- визнання протиправними дій Київської міської державної адміністрації щодо здійснення неналежного контролю за опрацюванням, наданням відповідей та висновків структурними підрозділами в частині опрацювання проекту землеустрою для передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва;

- визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури щодо надання висновку від 28.08.2014 року №8410/0/12-1/27-14 щодо відмови ОСОБА_7 в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва та скасувати зазначений висновок, про що винести відповідне рішення;

- визнання протиправними дій заступника Директора містобудування та архітектури Вавриша А. В. щодо підписання висновку від 28.08.2014 року №8410/0/12-1/27-14;

- зобов'язання державного адміністратора дозвільного центру апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зареєструвати заяву ОСОБА_7 на одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки у приватну власність площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва;

- зобов'язання Департамент земельних ресурсів вчинити дії щодо погодження проекту землеустрою для передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва;

- зобов'язання Департамент містобудування та архітектури у визначеному чинним законодавством порядку і строки надати відповідний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень стосовно передачі ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,10 га безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва;

- зобов'язання Департамент земельних ресурсів вчинити дії щодо підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва;

- зобов'язання Київську міську раду вчинити дії щодо прийняття рішення про відведення земельної ділянки площею 0,10 га громадянину ОСОБА_7 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва відповідно до вимог статті 112 Земельного кодексу України та в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, просив його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.07.2010 р. позивач звернувся до голови Київської міської ради із заявою про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: проспект Перемоги, 15 км ділянка №16 у Святошинському районі м. Києва.

Згідно з повідомленням заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 15 липня 2010 року №29/233-Д-15506, адресованого ОСОБА_10, направлено заяву позивача для розгляду та надання автору відповіді у встановленому законом порядку, копію - Київраді, терміном до 16 серпня 2010 року.

Судом встановлено, що на замовлення позивача ТОВ «Стафед» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на по проспекті Перемоги (шосе Житомирському), 15 км, ділянка №16.

Листом Департаменту містобудування та архітектури від 28 серпня 2014 року №8410/0/12-1/27-14 за підписом заступника директора А.В. Вавриш, адресованого ТОВ «Стафед», повідомлено, що відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_7 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд на Житомирському шосе, 15 км., ділянка 15, не відповідає вимогам чинного законодавства та містобудівній документації, а вказана територія належить до території спецпризначення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до частин 6 - 9 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Крім того, на момент подання позивачем заяви 15.07.2010 були чинними положення Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність у місті Києві, який затверджено рішення Київської міської ради 15.07.2004 № 457/1867 (в редакції рішення Київської міської ради від 24.12.2009 № 930/2999).

Згідно з пунктами 1, 2 статті 15 названого Порядку громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки в межах м. Києва для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають клопотання до Київської міської ради. У клопотанні зазначаються цільове призначення ділянки, орієнтовний розмір і місце розташування земельної ділянки.

До клопотання додаються: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача у разі якщо ділянка перебуває в користуванні інших осіб (підпис землекористувача посвідчується нотаріально у встановленому порядку); фотокопія паспорта громадянина.

Зважаючи на наведені норми Земельного кодексу України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, суд правильно звернув увагу, що процедура одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що позивач, разом із заявою 15.07.2010 про надання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою проспект Перемоги, 15 км ділянка №16 у Святошинському районі м. Києва подав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та погодженням землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Апелянт зазначає, що додатково ним було додано в тому числі графічні матеріали, а саме копії схеми розміщення земельної ділянки в масштабі 1:500, 1:2000 з визначенням місця розташування за підписом начальника відділу Святошинського району від 07.09.2010 р.

Проте, колегія вказані доводи вважає безпідставними, оскільки зазначені матеріали належним чином у Київській міській раді зареєстровано не було, а підпис начальника відділу Святошинського району про їх отримання 07.09.2010 на копіях таких матеріалів не є належним і допустимим в розумінні статті 70 КАС України доказом щодо обставин їх надання разом із відповідним клопотанням та отримання радою, що має підтверджуватися штампом реєстрації вхідної кореспонденції, тим більше доведенню підлягають обставини отримання цих документів відповідним органом, а не певною посадовою особою, тому не приймається судовою колегією до уваги.

Поряд з цим, зі змісту наявної у справі копії заяви про надання земельної ділянки вбачається, що до неї було додано лише копію паспорта та ідентифікаційного коду особи.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про надання разом із заявою всіх необхідних документів, оскільки з огляду на недоведеність таких посилань та їх документальну непідтвердженість.

Щодо тверджень апелянта, що дозвіл на підготовку проекту землеустрою надано на підставі доручення секретаря Київради О.Довгого від 15 липня 2010 року №29/233-С-15540, колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що, як правильно встановлено судом, в матеріалах справи міститься лише повідомлення на бланку заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 15 липня 2010 року №29/233-С-15506, яке: 1) підписане ОСОБА_11; 2) адресоване ОСОБА_10 для розгляду та надання відповіді на заяву ОСОБА_7 у встановленому порядку; 3) не містить вказівки про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно зауважено що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на Житомирському шосе, 15 км, виготовлений ТОВ «Стафед» на замовлення позивача, розроблений фактично без надання Київською міською радою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В свою чергу, ненадання позивачем клопотання про надання безоплатно у власність спірної земельної ділянки разом із необхідними відповідно до вимог чинного на той момент законодавства документами, зокрема графічними матеріалами, та доказів отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, унеможливлює погодити такий проект землеустрою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Київської міської державної адміністрації щодо здійснення неналежного контролю за опрацюванням, наданням відповідей та висновків структурними підрозділами частині опрацювання проекту землеустрою для передачі у приватну власність позивачу земельної ділянки, про зобов'язання Департаменту земельних ресурсів вчинити дії щодо погодження проекту землеустрою, про зобов'язання Департаменту земельних ресурсів вчинити дії щодо підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу у приватну власність позивачу земельної ділянки, про зобов'язання Київської міської ради вчинити дії щодо прийняття рішення про відведення земельної ділянки, нормативно та документально не підтверджуються і задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання Департаменту містобудування та архітектури надати відповідний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Стафед» у травні 2014 року звернулося до Департаменту Містобудування та архітектури стосовно відведення земельної ділянки гр.. ОСОБА_7 для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд на Житомирському шосе, 15 км, проте Департамент містобудування та архітектури листом від 28 серпня 2014 року №8410/0/12-1/27-14 відмовив зазначеній організації.

Колегія суддів звертає увагу, що на час звернення вказаного суб'єкта, порядок передачі земельних ділянок для наведених вище потреб, а також обсяг документації, що подається до клопотання, зазнали змін у зв'язку із змінами чинного законодавства, зокрема, одним з необхідних документів є висновок Департаменту містобудування та архітектури щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації та наявним містобудівним умовам і обмеженням, що мають бути враховані при розробленні документації із землеустрою. При цьому, відповідно частини 7 статті 21 Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, який затверджено рішенням Київської міської ради 28.02.2013 N 63/9120, Департамент земельних ресурсів надсилає клопотання з доданими до нього документами до Департаменту містобудування та архітектури, який у триденний термін надає Департаменту земельних ресурсів відповідний висновок. Тобто Тимчасовим порядком визначено процедуру отримання висновку від Департаменту містобудування та архітектури, яка не передбачає безпосереднього звернення заявника до вказаного органу.

Отже, вимоги про зобов'язання Департаменту містобудування та архітектури надати відповідний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень задоволенню також не підлягають.

Доводи позивача про належність спірної земельної ділянки до земель будівництва житлових будинків та посилання на розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Л-Медіка», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, з огляду на ненадання позивачем необхідних документів із заявою про передачу земельної ділянки, вони не стосуються обставин справи.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції, щодо необґрунтованості вимог позивача про визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури стосовно надання висновку від 28 серпня 2014 року №8410/0/12-1/27-14 щодо відмови в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки та скасування цього висновку та позовні вимоги про визнання протиправним дій Заступника Директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо підписання такого висновку, оскільки лист Департаменту містобудування та архітектури від від 28 серпня 2014 року №8410/0/12-1/27-14 є відповіддю на звернення ТОВ «Стафед», не є висновком та не має ознак відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Крім того, вище встановлено відсутність підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у зв'язку із ненаданням позивачем документів, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Щодо заявлених позивачем вимог до Центру надання адміністративних послуг, то судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на те, що позивач не обґрунтував та не довів належними та допустимими у розумінні вимог КАС України доказами, яким чином Центр надання адміністративних послуг порушив права чи інтереси позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із будь-якими заявами до Центру надання адміністративних послуг, у тому числі щодо одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки, або докази вчинення Центром будь-яких дій, що стосуються одержання у власність вищезазначеної земельної ділянки.

Стосовно вимог позивача в апеляційній скарзі про винесення окремої ухвали щодо посадових осіб КМДА та до заступника Директора департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) Варваша А.В. за фальсифікацією містобудівної документації та порушення конституційних прав громадян, колегія суддів звертає увагу, що за змістом статті 166 КАС України, винесення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду, при цьому, суд звернув увагу позивача, що під час розгляду даної справи, не встановлено порушень закону з боку посадових осіб КМДА та заступником Директора департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) Варваш А.В., у тому числі, пов'язаних із фальсифікацією містобудівної документації чи порушенням прав позивача, належні докази щодо цього відсутні.

Щодо посилання позивача на протиправність відведення прокуратурі м. Києва земельної ділянки за адресою: просп. Перемоги (шосе Житомирське) (15 км) у Святошинському районі м. Києва, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки по просп. Перемоги (шосе Житомирське) (15 км) у Святошинському районі м. Києва, то відсутні підстави для висновку про те, що дії та бездіяльність відповідачів, які стосуються передачі прокуратурі міста Києва в постійне користування для житлового будівництва вказаної земельної ділянки призводять до зміни суб'єктивних прав та обов'язків позивача, а отже і підстави для висновку про спрямованість позовних вимог на захист відповідного порушеного права або законного інтересу позивача.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 15.02.2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.