Справа № 367/6739/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/16035/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року та ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Бучанської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення ради,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом до Бучанської міської ради Київської області, в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення від 22.11.2012 року № 940-32-VІ.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 22.11.2012 року № 940-32-VІ.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року постанову Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року скасовано. У задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернулась із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року, справу направити на новий розгляд.

ОСОБА_4 звернулась із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року та залишити в силі постанову Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 року.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір по суті, суди керувалися тим, що справа, яка розглядається, є адміністративною. Проте цей висновок не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Як встановлено, позивачі просили скасувати рішення від 22.11.2012 року «Про землекористування» за № 940-32-VI, яким земельну ділянку орієнтовною площею 120 кв.м. вигороджено до земель запасу Бучанської міської ради для подальшого обслуговування зливної каналізації власниками садиби АДРЕСА_1. Встановлено норму землекористування за будинковолодіння по АДРЕСА_2, орієнтовною площею 470 кв.м. Позивачі вважають вказане рішення неправомірним, оскільки ним незаконно вилучено з їх користування частину земельної ділянки.

Таким чином, справа має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки має місце спір про право.

Суди дійшли висновку про застосування наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду відповідно до статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, помилково не врахувавши, що цей спір не є адміністративним, а тому вказані норми не можуть бути застосовані, а відкрите у цій справі провадження належало закрити.

Отже, рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги ОСОБА_3 на ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 року та постанову Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 року у цій справі скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: