Справа № 2270/7258/11
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2011-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2270/7258/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2011 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
< за участі >< перелік сторін >

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом < в особі > < в чиїх інтересах > Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 < 3-тя особа > до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції < 3-тя особа > про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що висновки податкового органу, викладені у акті перевірки, є необгрунтованими і помилковими.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили зазначені у позовній заяві обставини.

Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши представників сторін та свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 протягом 2009 року перебував на спрощеній системі оподаткування та надавав транспортно-експедиційні послуги.

В період з 21 січня 2011 року по 3 лютого 2011 року працівниками Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції було проведено документальну планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) позивача за період з 1 жовтня 2007 року по 30 вересня 2010 року.

За результатами висновків акту про результати перевірки від 10 лютого 2011 року №159/17/НОМЕР_1 та адміністративного оскарження нарахування податкового зобов'язання Хмельницькою міжрайонною державною податковою інспекцією було виставлено податкові повідомлення-рішення №/152 від 20 травня 2011 року про визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 38888 грн., у тому числі 7778 грн. штрафних санкцій, №/153 від 20 травня 2011 року про визначення суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 20181,43 грн. та №/0/95 від 24 лютого 2011 року про застосування штрафних санкцій за ненадання платником податків контролюючим органам копій документів у сумі 510 грн.

Висновки податкового органу щодо податків на додану вартість та з доходів фізичних осіб грунтуються на тому, що у зв'язку з перевищенням у ІІІ кварталі 2009 року суми виручки 500 тис грн. позивач не мав права на застосування у жовтні-грудні 2009 року спрощеної системи оподаткування.

Суд погоджується із зазначеним висновком Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції враховуючи таке.

Ст. 67 Конституції України передбачено обовязок особи сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Указом N 727/98 запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва, пункт перший статті 1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно з положенням пункту 4 статті 1 Указу N 727/98 під виручкою розуміють суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу) (стаття 5).

Позивач, отримавши суму, яка перевищує дозволений Указом N 727/98 розмір виручки, а саме 500000 грн., повинен був перейти на загальну систему оподаткування з жовтня 2009 року.

Відповідно до аб.4 п.9.4 статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" особа, що не надсилає заяву про реєстрацію її як платника податку на додану вартість, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 2.1. розділу ІІІ Положення про порядок реєстрації платників податку на додану вартість затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.03.2000 № 79, не зареєстрована платником ПДВ особа, яка перебуваючи на спрощеній системі оподаткування та сплачуючи єдиний податок, перевищила обмеження щодо обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, установленого статтею 1 Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва (у редакції Указу Президента України від 28 червня 1999 року № 746), зобов'язана подати до податкового органу заяву про реєстрацію як платника ПДВ. Реєстраційна заява платника ПДВ має бути подана (надіслана) податковому органу фізичною особою - підприємцем не пізніше двадцятого календарного дня з моменту перевищення. Таким чином, до 12 жовтня 2009 року позивач зобов'язаний був подати заяву та зареєструватися платником ПДВ.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Відповідно до підпункту 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Підпунктом 4.2.8 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.3 цієї статті.

Згідно зі статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок із громадян»(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Відповідно до абзацу 3 статті 13 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року № 12 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку № 6 до цієї Інструкції.

Відповідно до додатка № 6 Інструкції "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю", затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року № 12 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), норма витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, при здійснені інших видів діяльності, включаючи торговельну встановлена в розмірі 25% до суми валового доходу.

Згідно з додатком N 7 "Про склад валових витрат виробництва (обігу), що виключаються з валового доходу платників податку - фізичних осіб" до названої Інструкції положення статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

До декларації про доходи, одержані за звітний період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально. Виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що при визначенні сукупного чистого доходу, як об'єкту оподаткування, до розрахунку приймаються фактично отримана у звітному періоді фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності сума валового доходу та фактично витрачена у зв'язку з отриманням цього доходу сума витрат.

Щодо застосування Хмельницькою міжрайонною державною податковою інспекцією до позивача штрафної санкції, передбаченої статтею 121 Податкового кодексу України, у розмірі 510 грн. за ненадання платником податків контролюючим органам копій документів, суд зазначає наступне. Пунктом 7 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Визначення «порушення податкового законодавства» у Податковому кодексі України не наведено, але є визначення «податкового правопорушення». Згідно з п. 109.1 Кодексу податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Аналізуючи положення глави 11 Кодексу, можна дійти висновку, що будь-яке порушення норм Кодексу є податковим правопорушенням, яке в свою чергу є синонімом «порушення податкового законодавства».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, із врахування вищевикладених обставин, суд вважає, що наявні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції від 24 лютого 2011 року №/0/95.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 7 12, 17, 18, 70, 71, 86, 159 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції від 24 лютого 2011 року №/0/95.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлено 18 липня 2011 року

< чи набрала законної сили > < Дата набрання законної сили >

Суддя< для копії >ОСОБА_1
< для копії > < для копії >