Справа № 2а-4-1218/09/1423
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2010-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2010 р.Справа № 2а-4-1218/09/1423

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Яворська Ж.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_1;

суддів - Семенюка Г.В.; Коваля М.П.

при секретарі - Снігур М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

Позивач посилалася на доводи викладені в позові та просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період 1.01.2006 року по 31.12.2007 року; зобовязати відповідача нарахувати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733.30 грн.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений частково. Поновлено позивачу строк на право звертатися до суду. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року включно.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що відповідач не згоден з винесеним рішенням суду першої інстанції оскільки судом порушено норми матеріального права. У звязку з чим апелянт просить суд скасувати постанову першої інстанції та прийняти по справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком і на неї розповсюджується дія Закону України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача виплатити позивачу на його користь недоплачену щомісячну соціальну допомогу за 2006 рік. Отже, пунктом 17 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року №3235-IV, дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік зупинено. Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року №3367-IV, п.17 ст.77 вказаного Закону виключено, а ст.110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.110 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік в зазначеній частині нереалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивач не мав правових підстав для нарахування підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, відповідно управління пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва не зобов'язане було здійснювати відповідне підвищення пенсії, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. N 489-У, з урахуванням статті 111. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.07 р. - дати ухвалення рішення Конституційним судом України N 6-рп/2007, вищевказані норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратили чинність, а, отже, з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Колегія суддів встановила, згідно пенсійного посвідчення (а.с. 5) позивач відноситься до соціальної категорії «Діти війни» і має право користуватися пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195 від 18.11.2004 року та має право на підвищення мінімальної пенсії за віком на 30 %, але їй в цьому було відмовлено.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України управлінням Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва вказане підвищення позивачеві за період з 09.07.07 р. по 31.12.07 р. в межах бюджетного року не перераховано і не виплачувалось в повному обсязі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність фінансування зазначених виплат у держави, що призводить до неможливості виплат пенсій в повному обсязі, оскільки звуження змісту та обсягу прав шляхом прийняття нових Законів, внесення змін до чинного законодавства за ст. 22 Конституції України не допускається.

На підставі правових положень, які передбачають виплату надбавки до пенсії громадянам, що мають право на одержання підвищеної пенсії, органи державної влади не вправі відмовити у її виплаті в повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи і ухваленні рішення порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, наведені в апеляційній скарзі є не суттєвими і правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач-суддя: ОСОБА_1

Судді: Семенюк Г.В.

ОСОБА_3