Справа № 2-а-257/09/1403
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2010-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2010 р.Справа № 2-а-257/09/1403

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Гапоненко Н.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області на постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» -

В С Т А Н О В И Л А:

22.01.2009 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаівської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2006 2007 роки в сумі 2733,30 грн.

Постановою Березанського районного суду Одеської області від 12.02.2009р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаівської області здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії розміром 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2006 рік.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в в Березанському районі Миколаівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_4 доплату до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Управління Пенсійного фонду України в в Березанському районі Миколаівської області подало апеляційну скаргу на вищезазначену постанову Березанського районного суду Одеської області, в якій апелянт зазначає, що постанова постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи, що відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Апелянт також зазначає, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного фонду України. Також апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком застосовується тільки для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і не може використовуватись для визначення підвищення до пенсії дітям війни. Також апелянт вказує на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, передбаченого ст. 99 КАС України.

У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Березанського районного суду Миколаівської області від 12.02.2009 року та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України від 19 січня 2006 року № 3367-IV внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункт 17 ст. 77, а ст. 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджується з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_4 України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача стосовно виплати йому вказаної надбавки за 2006 рік задоволенню не підлягають.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року N 489-V, дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік було зупинено з урахуванням статті 111 того з Закону. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, відповідач повинен був здійснити нарахування пенсії позивачу в межах бюджетного року за період з 9 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання поважною причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлення вказаного строку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом порушених прав 22.01.2009 року. Таким чином, враховуючи положення ст. 99 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 за 2007 рік задоволенню не підлягають у звязку з пропуском річного строку звернення до суду.

В свою чергу ствердження позивача про юридичну необізнаність, що стало причиною пропуску строку звернення до суду не приймається колегією суддів, оскільки це не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 184, 185, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області задовольнити.

Постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 12.02.2009 року скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Шеметенко Л.П

Судді: Запорожан Д.В.

ОСОБА_3