Справа № 2270/3196/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/23763/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі управління агропромислового розвитку Чемеровецької районної державної адміністрації на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Агро" до управління агропромислового розвитку Чемеровецької Районної державної адміністрації Хмельницької області, за участю прокуратури Хмельницької області про визнання недійсним адміністративного договору,-

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Оболонь Агро» звернулось до суду з позовом та просило визнати недійсним пункт 3.3. адміністративного договору №1 «Надання та використання коштів фонду державного бюджету» від 22.09.2008 року та визнати недійсним пункт3.3 адміністративного договору №1 від 22.09.2008 року, №11 від 26.11.2008 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року позов задоволено. Визнано нечинними пункт 3.3 адміністративного договору № 1 від 22.09.2008 року та пункт 3.3 адміністративного договору № 11 від 26.12.2008 року "Надання та використання коштів резервного фонду державного бюджету", укладеного між відповідачем та позивачем.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, заступник прокурора Вінницької області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, між відповідачем та позивачем укладені договори № 1 від 22 вересня 2008 року та №11 від 26.12.2008 року "Про надання та використання коштів резервного фонду бюджету", відповідно до умов яких відповідач надає позивачу кредитні кошти на загальну суму 439200 грн. та виділені відповідно до розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації від 12.08.2008 року №428/2008-р «Про розподіл коштів виділених Кабінетом Міністрів України на часткову компенсацію сільськогосподарських підприємств, які зазнали збитків внаслідок стихії, що сталася в червні-липні 2008 року на території Хмельницької області», розпорядження Чемеровецької районної державної адміністрації від 18.08.2008 року «Про розподіл коштів виділених розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 12.08.2008 року №428/2008-р на часткову компенсацію витрат сільськогосподарських підприємств, які зазнали збитків внаслідок стихії, що сталася в липні 2008 року на території Чемеровецького району», пунктом 3.3 зазначеного договору передбачено повернення отриманих коштів позивачем до 01.09.2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач діяв в порушення вимог закону та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України при укладанні договорів №1 від 22 вересня 2008 року та №11 від 26.12.2008 року на умовах повернення коштів, оскільки ці умови можуть бути встановлені тільки у рішенні про виділення коштів з резервного фонду бюджету (Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про часткову компенсацію витрат сільськогосподарських підприємств, які зазнали збитків унаслідок стихії, що сталася у Волинській, Львівській, Рівненській та Хмельницькій областях» від 28.07.2008 р. №1010-р), а відтак договір підлягає визнанню нечинним, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.07.2008 року №1010-р, є рішенням головного розпорядника коштів і Чемеровецька районна державна адміністрація не є уповноваженою на встановлення порядку повернення виділених коштів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до п.14 ст. 3 КАС адміністративним договором є дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Разом з тим, однією із ознак, що дозволяє відрізнити адміністративний договір від цивільно-правового, є мета його укладання. Оскільки сфера функціонування адміністративного договору - це відповідна система державного управління на будь-якому ієрархічному рівні, то метою адміністративних договорів є реалізація функцій держави, а більш конкретно - реалізація повноважень того чи іншого органу. У свою чергу мета цивільно-правових договорів - це задоволення потреб суб'єктів цивільно-правових відносин, отримання прибутку та відповідних (майнових чи немайнових) матеріальних благ - об'єктів цивільного обороту.

З досліджених судами доказів вбачається, що метою укладення договорів № 1 від 22 вересня 2008 року та № 11 від 26.12.2008 року між відповідачем та позивачем було виконання покладених на виконавчу владу повноважень розпорядника бюджетних коштів. Вступаючи у договірні правовідносини, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, відповідач не мав за мету набуття майнового блага, а сторони не були вільні у визначенні умов договору.

Статтею 24 Бюджетного кодексу України визначено, що резервний фонд бюджету формується для здійснення непередбачених видатків, що не мають постійного характеру і не могли бути передбачені при складанні проекту бюджету.

Порядок використання коштів з резервного фонду державного бюджету визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 п. 11 Порядку використання коштів резервного фонду державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 415, кошти із резервного фонду бюджету суб'єктам господарської діяльності недержавної форми власності або суб'єктам господарської діяльності, у статутному фонді яких корпоративні права держави становлять менше ніж 51 відсоток, виділяються через головних розпорядників бюджетних коштів лише на умовах повернення.

Пунктом 22 вищезазначеного Порядку у рішенні про виділення коштів з резервного фонду бюджету повинні бути визначені умови повернення коштів, виділених з резервного фонду.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Агро".

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій вірно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: