Справа № К/9991/70359/11-С
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/70359/11

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Швець В.В., розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2010р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.05.2011р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Господарського суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України про стягнення недоотриманої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Господарського суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України з вимогами про стягнення недоотриманої заробітної плати за період з 1 червня 2005 року по 1 січня 2006 року в сумі 92685,28грн. та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2010р. позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Міністерство фінансів України, Державну судову адміністрацію України, Хмельницький господарський суд провести перерахунок і виплату позивачу заробітної плати, визначивши її розмір відповідно до посадового окладу з розрахунку мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на момент проведення виплат, з урахуванням раніше проведених виплат за період з 01 червня 2005 року по 01 січня 2006 року. Судові витрати відшкодувати за рахунок відповідачів в рівних долях.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.05.2011р. змінено постанову суду першої інстанції в частині відшкодування судових витрат, присуджено з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в розмірі 600 грн. В решті постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2010р. залишено без змін.

У касаційній скарзі представник Державної судової адміністрації України з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у червні - грудні 2005 року працював на посаді судді Господарського суду Хмельницької області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції виходив з того, що частиною другою статті 44 Закону "Про статус суддів" (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2862-ХІІ) було встановлено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. Проте з 1 червня 2005 року по 1 січня 2006 року оклади суддів не відповідали вимогам вказаного Закону.

Колегія суддів погодитись з таким висновком судів попередніх інстанцій не може з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 44 Закону № 2862-XII заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 % його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 % посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджується одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Постановами від 30 червня 2005 року № 513 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України" та № 514 з 1 червня 2005 року підвищено розміри посадових окладів, встановлено надбавки, доплати та порядок преміювання, зокрема, Голові Конституційного Суду України та Голові Верховного Суду України.

Постановою від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці суддів" (далі - постанова № 865) Кабінет Міністрів України затвердив схеми посадових окладів, встановив надбавки, доплати та порядок преміювання інших керівників та суддів Конституційного Суду України, керівників та суддів інших судів загальної юрисдикції.

31 грудня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865" (була чиною на час виникнення спірних відносин), якою, зокрема, пункт 5 був викладений у такій редакції: "ця постанова набирає чинності з дня втрати чинності Указів Президента України від 10 липня 1995 року № 584, від 19 вересня 1996 року № 856, від 5 березня 2002 року № 220, від 25 листопада 2002 року № 1061, статей 3 та 4 Указу Президента України від 11 грудня 2002 року № 1150, абзацу першого статті 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 у частині встановлення надбавки суддям військових місцевих та військових апеляційних судів".

Отже, Кабінет Міністрів України на період з 1 червня 2005 року по 1 січня 2006 року не привів посадові оклади суддів України у відповідність із вимогами статті 44 Закону № 2862-XII, а саме до встановленого цією нормою співвідношення з окладом Голови Верховного Суду України.

Таким чином, не дивлячись на те, що розмір заробітної плати судді встановлений спеціальним законом - статтею 44 Закону № 2862-XII, а не статтею 8 Закону № 108/95-ВР, виплата заробітної плати судді підпорядкована нормам Закону № 108/95-ВР, зокрема статті 13, відповідно до якої оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджується одночасно з бюджетом.

Оскільки в період з 1 червня 2005 року по 1 січня 2006 року жодних змін ні в об'ємі фінансування, ні у виплаті заробітної плати суддів України (крім посадових осіб, зазначених в постановах №№ 513, 514) законодавчі чи інші нормативні акти не передбачали, то правових підстав для виплати суддям різниці в заробітній платі не було.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 11.11.2015р. (справа № 2а/0270/3001/12) та від 15.12.2015р. (справа № 822/2527/13-а).

Враховуючи вищезазначене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції згідно зі ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України скасовує судові рішення та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2010р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.05.2011р. скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді С.С. Пасічник

В.В. Швець