Справа № 335/10988/15-а(2-а/335/275/2015)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" лютого 2016 р. справа № 335/10988/15-а(2-а/335/275/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2015 р. у справі № 335/10988/15-а(2-а/335/275/2015)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача відновити з 01.04.2015 року виплату позивачу пенсії, призначеної відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2015 р. позов задоволено частково, а саме зобов'язано відповідача відновити з 01.06.2015 року виплату позивачу пенсії, призначеної відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що з 01.06.2015 року період роботи на посаді, яку займає позивач, не дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", тому виплата пенсії позивачу підлягає поновленню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач, зокрема, зазначив, що з 01.04.2015р. позивачу припинено виплату пенсії на виконання вимог ч. 4 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-VIII у зв'язку із тим, що він працює на посаді державного службовця.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-VIII визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи на зазначених підставах, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. У цьому переліку Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб,

звільнених з військової служби та деяких інших осіб" відсутній, тобто обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти.

Статтею 54 Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється після звільнення з роботи. Інших підстав для поновлення пенсії не передбачено.

Положення п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" щодо скасування норм пенсійного забезпечення за нормами спеціальних законів можуть розповсюджуватись лише на осіб, право на пенсійне забезпечення яких виникне після 01.06.2015р.. Пенсія позивачу була призначена до 01.06.2015р., тому зазначена норма закону на нього не поширюється.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 29 серпня 1996 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 01.04.2011 року позивач працює в районній адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району та є державним службовцем. З 26.08.2015 року позивач перебуває на посаді начальника відділу ведення Державного реєстру виборців районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району.

З 01.04.2015 року відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу.

На заяву позивача листом від 19.10.2015 року № 828/Л-9 відповідачем відмовлено у поновленні пенсії позивачу. Відмова мотивована тим, що відповідно до частини 4 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які мають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. У звязку з тим, що позивач перебуває на державній службі, то підстави для поновлення йому виплати пенсії з 01.06.2015 року відсутні.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позову в частині вимог з 1 червня 2015 року у звязку з тим, що:

- відповідно до пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII з 1 червня 2015 року період роботи на посаді, яку займає позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", тому підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу пенсії відсутні;

- поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213-VIII), яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 01.04.2015 року посада, на якій працював позивач, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачу.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу", пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Тому, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені статтею 54 Закону №2262-XII підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього закону, відпали і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 01.06.2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону №2262-XII підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 54 Закону №2262-XII підстав для її невиплати. При цьому, поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати пенсії неможливо.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 року задоволено частково клопотання відповідача та відстрочено йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду від 10.11.2015 року до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до матеріалів справи, на час розгляду апеляційної скарги відповідачем не було сплачено судовий збір в сумі 535 грн. 92 коп. (1218грн.*0,4*1,1).

Отже, судовий збір сумі 535 грн. 92 коп. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2015 р. у справі №335/10988/15-а(2-а/335/275/2015) залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 535 грн. 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун